— 415 — 



har vundet Iagttageres særlige Interesse; derfor de talrige Skildrin- 

 ger af Sphagnum-Moser. Det vil her være umuligt udover, hvad 

 der er sagt i den historiske Oversigt, at betragte alle disse litterære 

 Frembringelser under ét. De efter mit Skøn vigtigste Udtalelser 

 vil blive benyttede ved den nedenfor anførte Karakteristik af 

 Sphagnum-Mosen. 



Som allerede ovenfor (S. 411) angivet er det visse Sphagna, der 

 danner Grundlaget for det som „Sphagnum-Mose" betegnede Mose- 

 Plantesamfund. Denne Benævnelse er vistnok først benyttet af 

 E. Warming (1895), senere af andre, saaledes af P. Graebner (1901 

 og 1904), som omtaler adskillige Paradigmer paa denne Art Mose- 

 formation; han bruger dog tillige Udtrykket „Moos- oder Heide- 

 moor". 1 ) Jeg kan ikke se rettere end, at „Sphagnum-Mose" er 

 den mest træffende Betegnelse, idet alle, der har skildret Sphagnum- 

 Moser, er enige om Sphagnum-Arternes aldeles dominerende Be- 

 tydning for Formationens Konstitution og Økologi. Saaledes siger 

 Früh og Schröter træffende (1904, S. 71): „Die Entstehung, der 

 Aufbau und die gesamte Oekonomie des Hochmoors wird bedingt 

 durch die Torfmoose. Ein Hochmoor ist ein grandioser Sphag- 

 numrasen mit seinen Bewohnern. Die gesamte Pflanzenwelt der 

 Erde bietet kaum ein anderes so schlagendes Beispiel von der 

 Bedingtheit ausgedehnter Vegetationsdecken durch eine einzige 

 Pflanzengruppe." 2 ) 



Skønt Sphagnum-Mosen, som det fremgaar af de anførte Eks- 

 empler og den floristiske Opgørelse, er et tilsyneladende yderst 

 ensformigt Samfund, kan der dog indenfor danske Sphagnum- 

 Moser sondres mellem Associationer og Facies af karakteristisk 

 Beskaffenhed. 



*) Naar Graebner (S. 180) kasserer Udtrykket „Hochmoor", fordi dette bærer 

 Skylden for de ulykkelige Misforstaaelser, som ved Benyttelsen deraf er 

 begaaede selv „von den namhaftesten Pflanzengeographen", er det vist i 

 vore Dage temmelig unødigt; tilmed er „Højmose" en endnu, naturligvis 

 paa rigtig Maade, nemlig som geomorfologisk Betegnelse, meget vel bruge- 

 lig Terminus. 



2 ) De af Früh og Schröter i Schweiz samlede Sphagna findes opregnede S. 77. 

 Se ogsaa M. Düggeli (1903, S. 193). Hos G. Warnstorf (1897) og Leop. 

 Loeske (1900, S. 138) finder man Sammenstillinger af tyske Sphagnum- 

 Mosers Sphagnum- Flora. Se endvidere G. Warnstorf (1902 03). For 

 Bayern se Paul (1905, 1908 og 1910). Om de i svenske og finske Moser 

 nu optrædende Sphagnum-Avter henvises navnlig til Tolf's og H. Lindberg's 

 i Litteraturlisten opførte Skrifter. 



