— 419 — 



wie wir später sehen werden. Sie ist also eine echte Übergangs- 

 moorpflanze." Paul henregner den til den under „Formation des 

 Rhynchosporetums" figurerende „Subformation des Hypnetums", 

 hvortil menes at høre en Del Hypna f. Eks. Hypnum scorpioides, 

 der dog efter danske Forhold at regne aldeles ikke kan betragtes 

 som noget typisk Mellemled. 



b) Paa lidt højere Niveau opstaar en Sphagnum recur vum- 

 F a ci es, hvori Sphagnum recurvum (med dens Underarter S. ambly- 

 phyllum og S. angustifolium) danner Hovedvegetationen, medens 

 der iøvrig forekommer S. cuspid atum, S. apiculatum, S. tenellum 

 og maaske endnu andre Sphagna, Hypnum stramineum, H. fluitans 

 og Halvmosser. 



Denne Facies ses at danne et Tilvækstbælte langs Bredderne 

 af Søer med næringsfattigt Vand. Fanerogamer er da tilstede i 

 større eller mindre Antal, saaledes Equisetum fluviatile, Agrostis 

 canina, Carex rostrata, C. canescens, Juncus effusus, Calla palustris, 

 Comarum, Peucedanum palustre, Hydrocotyle, Menyanthes o. fl. a. 



Ogsaa kan Flader i den færdig dannede og urørte Sphagnum- 

 Mose bestaa af en Sphagnum recurvum-Facies ; og formodentlig kan 

 disse Flader ved altfor stærkt vekslende Vandstandsforhold overgaa 

 i „døde Pletter". Til Fladerne er knyttede de samme Fanerogamer 

 som til den foregaaende Facies. 



c) Den tredje, mindst Fugtighed krævende Facies kan efter 

 den vistnok hyppigste Art benævnes Sphagnum medium-F a ci es. 

 Foraden Sphagnum medium forekommer Sphagnum rubellum, S. 

 acutifolium, S. fuscum, S. cymbifolium, S. fimbriatum og endnu 

 flere Arter, der alle udmærker sig ved, at de ved deres Vækst 

 hæver sig op over de to foregaaende Facies og danner Puder 

 eller Tuer af større eller mindre Højde. Det samme gælder vistnok 

 Sphagnum centrale; i mindre Grad S. papillosum, der synes mig 

 at være den af de pudedannende Arter, der mest nærmer sig til 

 Fladerne. I disse af Sphagnum-Arter opbyggede Puder indfinder 

 sig Dier anum- Arter, Polytrichum- Arter, Leucobryum glaucum, Hylo- 

 comium parietinum og fremfor alle Gymnocybe palustris. Og af 

 Fanerogamer forekommer Eriophorum vaginatum og Scirpus caespi- 

 tosus, begge, som af Weber (1902) fremhævet, med stærkt forlængede 

 underjordiske Akser, Drosera- Arter, Ericacéer, i kummerlig Udvikling, 

 Empetrum, Myrica o. enk. a. 



Sphagnum medium-Facies træffes paa Punkter, hvor Sphagnum- 

 Mosen opstaar langs Bredderne af en Sø med næringsfattigt Vand, 



27* 



