— 420 — 



idet den der danner det inderste Bælte af den egentlige Sphagnum- 

 Mose. Dernæst finder man den paa den færdig dannede Sphagnum- 

 Moses Overflade, dels som rene eller næsten rene, isolerede Mospuder, 

 dels sluttende sig som en Rand udenom Forhøjningerne. 



Det er disse Mospuder ; der af L. Loeske (1900) kaldes „Kuppen" 

 og af G. A. Weber (1902, S. 22) benævnes „Moosbulte". Sidst 

 nævnte Forf. fremhæver, at alle „Heidesträucher" i dem træder 

 stærkt tilbage i Forhold til Sphagna og bliver lave og svage. „Man 

 erkennt, dass sie einen harten Kampf mit den Moosen führen 

 müssen, und häufig ragen nur noch ihre Spitzen aus dem Mooshügel 

 hervor" (S. 21). Paa lignende Vis fandt man i alt Faid for en 

 Del Aar tilbage Calluna, Empetrum og Oxycoccus voksende i Lyngby 

 Mose (Nord-Sjælland) paa et nogenlunde jævnt eller bølget Sphagnum- 

 Tæppe, hvor Eriophorum-Tuerne baade i Antal og Størrelse var lidet 

 fremtrædende; ved at grave Sphagnum-Tuerne igennem kunde man 

 følge de tre nævnte Vedplanters lodret eller skraat gaaende Gren- 

 systemer. 



Medens G. A. Weber (1902, S. 29) hævder, at Mospuderne 

 gennem deres Opvækst er knyttede til Sphagnum-Mosens Vedplanter 

 („Die Moosbulte sind immer an Heidepflanzen, hauptsächlich an 

 Calluna vulgaris durch Emporklimmen der Moose entstanden"), 

 har Früh og Schröter paavist rene Mospuder (i en Jura-Mose, se 

 1904, S. 78, Fig. 21). Jeg har paa mange forskellige Lokaliteter 

 fundet meget store og rene Tuer af Sphagnum medium, S. rubelium 

 og S. cymbifolium. Paa den anden Side er Fanerogamer, og der- 

 imellem ogsaa Dværgbuske, indblandede i Tuerne, men jeg har 

 ikke Indtrykket af, at disse sidste er nødvendige for Tuernes Kon- 

 stitution. Derimod kan jeg give Weber Ret i, at „Heidereste" er 

 forsvindende i Forhold til Resterne af Sphagnum. Og for saa vidt 

 er Grisebach's Paastand om, at Forhøjningerne paa Højmosernes 

 Overflade i overvejende Grad bestaar af „ Heideresten", hvilken 

 Paastand Weber (S. 29) modsiger, urigtig. Overhovedet under- 

 vurderede Grisebach sikkert Sphagnum-Ariernes Betydning for Ems- 

 mosernes Opbygning; han bebrejder endog andre (f. Eks. Findorff), 

 at de opfatter Højmoserne som dannede væsentlig af Sphagna. 

 Det kan her anføres, at allerede Vaupell (1857, S. 399) møder 

 Grisebach's Udtalelse om, at Tørven i Emsmoserne i Hovedsagen 

 er „Heidetorf", dannet af Calluna og Erica, med følgende Ind- 

 vending: „Men det kommer vist nok alene deraf, at denne Plante 



