— 426 - 



tum- eller Scirpus caespitosus-Associationer, der i Tidens Løb, er 

 er mere eller mindre stærkt overgroede af Dværgbuske. Det er 

 ganske utvivlsomt, at disse holder sig netop til Cyperacé-Tuerne. 

 Hvor megen Magt de faar, beror paa forskellige Omstændigheder. 

 Jo højere Forhøjningerne ligger i Forhold til Sphagnum-Fladerne, 

 des bedre vil Dværgbuskene paa deres Overflade udvikle sig, og des 

 mere betyder de for Mosens Fysiognomi, medens samtidig Tuerne, 

 idet de overvokses, kan gaa mere eller mindre fuldstændig til Grunde. 

 At denne Udvikling er særlig fremtrædende i Nærheden af Moser- 

 nes Udkanter, hvor Afvandingen er stærkest, er jo naturligt nok. 



Naar Cyperacé-Tuerne er gaaede til Grunde, og Dværgbuskene 

 blevet dominerende, ændrer Mosen Karakter; den bliver, hvad Sven- 

 skerne, t. Eks. Andersson og Hesselman (1907, S. 69), kalder „Rismosse" 

 (= Sernander's „Reismoor", 1892, S. 26). Som oftest er i Danmark 

 Calluna den førende, og det af denne prægede Samfund kan da 

 bedst betegnes som Calluna — Sphagnum-Mose („Lyngmose"). 



Medens Empetrum aabenbart foretrækker ret stærkt afvandet 

 Mose, kræver Erica Arealer af endnu meget fugtig Mose. Lignende 

 gælder Myrica, der dog formaar at trives under ret vidt forskellige 

 Kaar, og som ingenlunde regelmæssig forekommer i vore Sphag- 

 num-Moser. Af de øvrige Dværgbuske er Oxycoccus den hyppigste, 

 men den gør sig som oftest ikke synderlig stærkt gældende. Hver- 

 ken Andromeda eller Vaccinium-Arterne spiller nogen større Rolle; 

 undertiden dog maaske Vaccinium idiginosum. Salix repens fore- 

 kommer kun yderst sparsomt. 



Paa Forhøjningerne indfinder sig en Del andre Planter. Fol- 

 det første de samme Mosser som paa de ovenfor omtalte Mospuder 

 (se S. 419). Dernæst ogsaa nogle Fanerogamer og Karkryptogamer, 

 saaledes Narthecium, J uncus squarrosus, Rubus chamaemorus, Cha- 

 maepericly menant suecicum, Galium harcynicum, Aspidium. cristatum, 

 A. thelypteris o. enk. a. Men det er kun sjældent, at disse Planter 

 er af større Betydning for Mosens Fysiognomi x ). 



Ogsaa forskellige Likener indfinder sig paa de forholdsvis tørre 

 Forhøjninger; Düggeli siger, at der paa den nordvestlige Side af 

 Forhøjningerne ofte forekommer smukke Sphagnum-Tuer, medens 

 større Vegetationer af Cladonia rangiferina især findes paa den 



l ) Tolf (1902, S. 111) har fundet, at Narthecium undertiden kan forekomme 

 i anselig Mængde og danne en næsten ren Tørv, hvoraf han meddeler en 

 Analyse. 



