— 429 — 



Moser finder Randbælter, der er urørte af Kulturen og derfor be- 

 finder sig i nogenlunde oprindelig Tilstand. Tørveskær ændrer den 

 radikalt, Høslæt i mindre Grad; ti hvor denne finder Sted, ligger 

 Randbæltet hen som „Eng" ; et ovenfor (S. 299—300) anført Eksempel 

 hentet fra Kanten af St. Vildmose, belyser tildels Randbæltets Ka- 

 rakter. Mest oprindelig er Vegetationen sikkert, hvor den, lidet 

 paavirket af menneskelige Indgreb, udvikler sig til Krat eller lav- 

 Skov, saaledes som omkring Fousingø Højmose (S. 388). Langs 

 Udkanten af Lille Vildmose finder man lignende Krat; se O.G.Pe- 

 tersen (1896, S. 164 og 174). Randzonens Vegetation er i frem- 

 med Litteratur omtalt af mange, saaledes af Alb. Nilsson (1899), 

 meget udførligt af C. A. Weber (1902), endvidere af L. v. Post og 

 R. Sernander (1910) o. a. Forfif. 



Livsvarighed og Skudbygning. Blandt de i Sphagnum- 

 Mosen optrædende urteagtige Karplanter, der er opførte i Listen 

 S. 413, findes kun én hapaksantisk Art, Air a praecox, som dog 

 aldeles ingen Rolle spiller for den urørte Sphagnum-Mose, men 

 først kommer frem, naar Jordoverfladen bliver tilstrækkelig udtørret 

 og løs, saaledes paa den opkørte Jord ved Tørvegrave, paa tørre 

 Tørvebrinker o. s. fr. Man kan altsaa sige, at den egentlige Sphagnum- 

 Mose ingen hverken en- eller toaarige Arter rummer. 



Af Stauderne kan 12 Arter henregnes til Rhizom-Geofyter ; der- 

 iblandt er samtlige Carices med Undtagelse af Carex canescens, men 

 disse Planter har jo overhovedet kun ringe Betydning for Sphagnum- 

 Mosens Fysiognomi. Noget større Rolle spiller Eriophorum poly- 

 stachyum. — Den paa udtørret og især paa brændt Mose optrædende 

 Rumex acetosella er Rod-Geofyt. 



32 Arter er Hemikryptofyter. Heraf har 11 Vandringsevne, 

 men ingen af dem har større Betydning for Mosens Konstitution, 

 selv om visse af dem er karakteristiske Bestanddele, saaledes Scheuch- 

 séria palustris, Narthecium ossifragum og Buhns chamaemorus. 

 De ganske faa Hemikryptofyter, der er af Betydning, er tuedannende, 

 saaledes Eriophorum vaginatum, Scirpus caespitosus og Bhynchospora 

 alba. Drosera- Arterne kan med Rette betegnes som Rosetplanfer 

 (G. Raunkiær, 1907, S. 65), og det samme gælder Malaxis paludosa, 

 Pinguicula vulgaris, Gentiana pneumonanthe o. enk. a. 



3 urteagtige Ghamæfyter forekommer under forskellige Forud- 

 sætninger i Sphagnum-Mosen , saaledes Lycopodium inundatum, 

 Comarum palustre og Galium harcynicum. 



