— 432 — 



Tids Tørke fugtig tæt under Plantedækket; og i regnfattige Peri- 

 oder danner, saaledes som fremhævet af W. Graf zu Leiningen 

 (1906, S. 241), det øverste, udtørrede Mosdække et luftrigt Lag, 

 der beskytter de nedenfor værende Tørvelag mod intensiv For- 

 dampning. I Vinterens Løb, særlig ved Tøbrudstider, er Vandmæng- 

 den naturligvis størst. Om Store Vildmose hedder det saaledes 

 jævnlig, at den under Tøbruddet „er forvandlet til en Sø". Lig- 

 nende meddeler Weber (1902, S. 39) fra de nordvesttyske Moser, 

 og han sætter dette i Forbindelse med, at disse Moser har en rin- 

 gere Gennemtrængelighed for Vand end de litauiske Moser, idet 

 Jordbunden i de første ved en længere Indflydelse af Afvanding er 

 bleven tættere. Under alle Omstændigheder frembyder Sphagnum- 

 Mosernes Jordbund en mere eller mindre ringe Gennemtrængelig- 

 hed for Vand, der er saa meget des mindre, jo løsere Overfladen 

 er i sin Bygning. 



Vandmængden vil vist som Regel være størst paa Midten af 

 Mosen, hvor Sphagnum-Væksten foregaar mest uforstyrret. Ti 

 skønt det er overordentlig karakteristisk, at Vandindholdet i Sphag- 

 num-Mosen ej alene er meget stort, men tillige stagnerende, idet 

 Bevægelsen i Vandet er yderst svag, saa foregaar der dog af flere 

 Grunde nærmest Mosens Udkanter et saa stærkt Afløb af Vand, 

 at dette muligvis betinger en Forskel i Vandindholdet paa de indre 

 og ydre Dele. 



En af Aarsagerne til Vandets Afløb fra Mosens Overflade er 

 utvivlsomt, at denne i alt Fald for større Mosers Vedkommende er 

 hvælvet. Allerede De Lug (1779, S. 166) omtaler dette Forhold 

 og tilføjer: „C'est que dans ce milieu, la tourbe restant plus humide 

 que vers les bords, s'y accroit plus rapidement". Dau (1823, S. 109), 

 der ogsaa saa, at Væksten paa Midten af Højmosen var stærkere end 

 langs dens Udkanter, satte dette i Forbindelse med Undergrundens 

 Beskaffenhed, men henførte dog ogsaa Forholdet til andre Aar- 

 sager (saaledes Kulturindgreb). Nogenlunde i samme Retning op- 

 fattede Sprengel (1827) Spørgsmaalet : Hvælvingen skyldes den 

 centrifugale Vækst. Det samme gælder senere Forff., som Lesquereux 

 og Sendtner, medens Grisebach (1845, S. 57 o. flg.) kommer til det 

 Resultat, at det er Afløbet fra Mosens ydre Dele, der betinger den 

 hvælvede Overflade, og Lorenz (1858, S. 299 o. flg.) mener, at den 

 skyldes den Omstændighed, at den over Mosen liggende Luft, der 

 er fugtigere end de tørrere Omgivelsers Luft, fortættes mindre 

 stærkt, saaledes at Sphagnum- Væksten ved den ringere Fordamp- 



