— 443 — 



her skelnes mellem primære og sekundære Mose-Plantesamfund, 

 som dog begge til en vis Grad er „naturlige". De primære er 

 uden eller saa godt som uden Paavirkning af menneskelige Indgreb. 

 De sekundære er Halvkulturformationer, i væsentlig Grad paa- 

 virkede af Kultur, men deres Vegetationsdække er dog i Hoved- 

 sagen et oprindeligt. Først naar det mere oprindelige Plantedække 

 tilintetgøres (ved Pløjning), og et nyt, et kunstigt skaffes til Veje 

 (ved Besaaning), er Mose-Plantesamfundet helt blevet en Kultur- 

 formation, som dog her ligger udenfor Betragtningen. 



a) Græsmosen er et sekundært, væsentlig af lave Glu- 

 miflorer og andre urteagtige Karplanter (især Hemikryp- 

 tofyter), men i meget mindre Grad af Mosser sammensat 

 Plantesamfund. Vandspejlet i Græsmosen staar i direkte For- 

 bindelse med Vandspejlet i den udenfor liggende Eng, men Græs- 

 mosens plane eller svagt skraanende Overflade oversvømmes som 

 Regel ikke, og i saa Fald kun for kortere Tid, af Vandet fra det 

 med Mosen genetisk forbundne Aaløb eller Søbækken; Sommer- 

 vandstanden er en Del lavere end Vintervandstanden. Jordbunden 

 er rig paa Kalk- og Kvælstofforbindelser og reagerer ingenlunde 

 altid surt 1 ). 



b) Paludella-Mosen er et sekundært, væsentlig af 

 Mosser (derunder kalktaalende Sphagna), men i meget 

 mindre Grad af Karplanter sammensat Plantesamfund. 

 Dens Overflade, der er stærkt skraanende eller kuppelformet hvæl- 

 vet, paavirkes især af Væld vand, som betinger, at Mosen Aaret 

 igennem er ganske vandfyldt. Jordbunden er rig paa Kalk- og 

 Kvælstofforbindelser, undertiden tillige paa Jærnforbindelser 2 ). 



c) Krat- og Skovmosen er et primært, væsentlig af 

 højere Vedplanter (Nanofanerofy ter og Fanerofyter), men 

 i mindre Grad af urteagtige Karplanterog af Mosser sam- 



x ) Skønt mit Materiale til Oplysning herom endnu kun er mangelfuldt, er det 

 dog øjensynligt, at Græsmosens Bund ikke altid, i alt Fald ikke i Over- 

 fladen, reagerer surt. Stærkere Udtalelser herom findes i den af Tansley 

 (1911) udgivne „Types of British Vegetation 14 (se ovenfor S. 207). Udtryk- 

 ket „Oksylofyter" synes derfor ikke altid at være fuldt ud rammende. 



2 ) Kfr. hermed den af L. v. Post (1909, S. 698) givne Skildring af Lerbäck- 

 Mosen, hvor der i alle Dele af Mosen findes rigelige Mængder af Jærnokker 

 og dybere nede Kalkdynd. Von Post sammenligner den med „Hangmoore 11 

 („Backmyrar"), der dog siges som Regel at være af betydelig ringere Dimen- 

 sioner end Lerbäck-Mosen; denne maa betragtes som „eine ausgedehnte, 

 nunmehr ganz zugewachsene Quelle 1 '. 



