_ 444 — 



mensat og præget Plantesamfund. M. H. t. Vandstands- 

 og Jordbundsforhold forholder den sig nærmest som de to fore- 

 gaaende Formationer. 



d) Sphagnum-Mosen er et primært, væsentlig af Mos- 

 ser, især kalkskyende Sphagna, men som Regel i mindre 

 Grad af Karplanter sammensat Plantesamfund. Mosen 

 er, i det mindste om Vinteren, vandfyldt til den mere eller min- 

 dre hvælvede Overflade , men Vandindholdet stammer alene og 

 direkte fra Nedbørens Vand, som opsuges og fastholdes af den 

 herskende Sphagnum-Vegetation. Overfladens Hvælving skyldes i 

 Almindelighed den centrifugale Vækst af Mosen, i sjældnere Til- 

 fælde Trykvand. Jordbunden er mindre rig paa Kvælstofforbindel- 

 ser end de to foregaaende Formationer og yderlig fattig paa Kalk- 

 forbindelser. Den reagerer vistnok altid i udpræget Grad surt. — 



Mellem de her nævnte Hovedtyper gives adskillige Mellemled, 

 som af nogle jævnlig sammenfattes under det meget elastiske og 

 vage Begreb „Overgangsmoser", hvilken Kategori da opstilles side- 

 ordnet med de under a) og d) ovenfor anførte Formationer. 



2. 



Udviklingen af de nævnte Hovedtyper, der til en vis Grad 

 allerede fremgaar af den ovenfor givne Fremstilling, er i korte 

 Træk følgende. 



a) Græsmosen udvikler sig paa Grundlag af de umiddelbart 

 forudgaaende Formationer: Rørsumpen og Dyndengen. 



Rørsumpen er et primært, væsentlig af høje Glumi- 

 florer o. a. urteagtige Karplanter sammensat Plante- 

 samfund paa grundt Vand med mere eller mindre dyn- 

 det Bund. Rørsumpen fremstaar især paa vinddækkede Partier 

 af vore Søer. Ved den gradvis tiltagende Højnelse af Bunden og 

 Indvandring af Engplanter overgaar den efterhaanden i Dyndeng. 



Dyndengen er et dels primært, dels sekundært, af 

 middelhøje Glumiflorer og andre urteagtigeKarplanter 

 (især Hemikryptofy ter), men i mindre Grad af Mosser 

 sammensat Plantesamfund. Jordbunden er Dynd eller 

 Tørvedynd, og Engen oversvømmes i det mindste om Vinteren. 

 Jo mindre omfattende Oversvømmelserne bliver, des mere ændres 

 Vegetationen i Retning af den for Græsmosen karakteristiske, og 

 des mere nærmer Jordbunden sig til at blive Tørv. 



Græsmosens Tørv hviler derfor som Regel paa et mere eller 



