- 17 — 



vis rig, Basiner giver en lang Liste over Planter, som findes om 

 Efteraaret. Den indeholder foruden en Del enaarige Planter (Cru- 

 ciferer) mange fleraarige, baade Stauder, Halvbuske og Buske, saa- 

 som: Peganum Harmala,Asir eLgalusarter, Alhagi Camelorum, Tamarix, 

 Artemisier, Ghenopodiaceer, Atraphaxis. 



Saltregionens Vegetation findes fortrinsvis ved Aralsøens Kyst, 

 baade paa Mergel og Flyvesand. De vigtigste Planter er: Frankenia 

 intermedia, Zygophyllum Fabago, Lycium ruthenicum, Saussurea crassi- 

 folia, Salsola ericoides, Schoberia (= Suæda) microphylla, Halocne- 

 mum strobilaceum, Halostachys caspia, Atriplex laciniatus, og paa 

 Sandbund : Clematis orientalis, Midgedium tataricum, Cynanchum 

 acutum, Phelipaea salsa. 



Basiner beskriver desuden Krat ved Flodbredder med deres 

 Tamarisker, Pile og Popler, og en Saxaulskov, som man var tre 

 Timer om at komme igennem. Træernes Højde var 15' — 20' og 

 Stammernes Gennemsnit 8" eller mere. Aarringene er meget smalle, 

 der kunde tælles 200 — 260. Veddet er skørt, hvorfor Forsynet ikke 

 har givet dette Træ Blade; thi havde det Blade, vilde selv et svagt 

 Vindstød kunne knække Stammen. 



Den næste Rejsebeskrivelse fra Transkaspiens Lavland er 

 „Alexander Lehmanns Reise nach Buchara und Samarkand". Leh- 

 mann ledsagede i 1841—1842 en russisk Sendelse til Emiren af 

 Buchara som Naturforsker, men han døde kort efter Hjemkomsten 

 til Rusland. Hans meget store indsamlede Plantemateriale blev 

 bearbejdet systematisk af Al. Bunge, og denne Bearbejdelse er 

 endnu et Hovedværk. Hans Notitser fra Rejsen udgaves i 1852, 

 bearbejdede af G. v. Helmersen. Man finder heri spredte Bemærk- 

 ninger om Landskabets Udseende og smaa Plante-Lister fra de 

 enkelte Steder; men man føler, at Stoffet ikke er bearbejdet af den 

 der kender Landet ved Selvsyn, — der mangler den fælles Betragt- 

 ning af alle Enkeltheder, som skal give Oversigt og gøre Afhand- 

 lingen til et Hele. 



Det næste Værk, der møder os, er Borszgzow's store russiske 

 Afhandling: „Bidrag til de aralokaspiske Landes Plantegeografi" 

 (1861) 1 ). Borszczow giver først en kort topografisk-geologisk Over- 

 sigt over Egnen. Den egentlige plantegeografiske Del af Afhand- 

 lingen indledes bl. a. med følgende Bemærkninger: 



a ) I sin Afhandling: Ueber die Natur des Aralo-Caspischen Flachlandes (1860) 

 giver Borszczow en orografisk-geologisk Beskrivelse af Omraadet. 



Botanisk Tidsskrift. 32. Bind. 2 



