— 25 — 



birien, saa gaar Grænsen for deres uafbrudte Forekomst udenom 

 Aralokaspien og ligger stadig nord for den nævnte Parallel. 



3. De fleste rene Steppeplanter, der træffes i det sydlige 

 Rusland og imod Vest er udbredte fra det kaspiske Hav til 

 Kaukasus' Fod, naar i Aralokaspien deres Sydgrænse ved 49° 

 Br. og deres Østgrænse ved Mugodshar-Kædens Meridian (77 e L., 

 Ferro.); de gaar altsaa ikke udover den Del af Stipa-Omraadet, 

 som vi har kaldt Græssteppen. Hvis disse Planter udbreder sig 

 længere mod Øst, saa bevæger Grænsen for deres uafbrudte Fore- 

 komst sig gærne mod Nord ved Mudgodsharbjærgenes Vestskraa- 

 ning, og fra disses Nordende (50 l /a° n. Br.) tager den østlig Ret- 

 ning, idet den gaar udenom det Bassin, hvori det mellemste og 

 nedre Løb af Floderne Irgis, Ulkojak og Turgai ligger. Som iso- 

 lerede Forposter kan de naturligvis ogsaa træffes syd for denne 

 Bredde, men ikke sydligere end 49° Br. 



4. Sydligere Planteformer, som er ejendommelige for baade 

 Persien og Aralokaspien, er i Nutiden ikke udbredte i vor Flora 

 nordligere end 47° Br. 



5. Mere østlige Former, der træffes i det altaiske Sibirien 

 og Dsungariet, gaar imod Vest sjælden over 78° L. 



6. For en stor Del sydøstlige Former er Syr-Daria's nedre 

 Løb (45° — 46° Br.) Nordgrænse og Aralsøens Østbreds Meridian 

 (79° L) Vestgrænse. 



7. Som Udbredelsescentrum for træagtige Former af Salso- 

 laceernes, Polygonaceernes (Calligoneae) og Papilionaceernes Fa- 

 milier maa Egnene øst for Aralsøens anses. 



8. De aralokaspiske Landes Flora, saaledes som vi kender 

 den i Nutiden, er af relativ ny Herkomst, og de fleste af 

 dens Planteformer har sandsynligvis udbredt sig i denne Del af 

 Asien i en meget sen Tid (antagelig fra Øst og Syd, i ringere 

 Grad og derfor ikke saa dybt ind fra Vest og Nord). Denne 

 Flora er Samlepunkt for Former, der forekommer i Sydruslands 

 Stepper, det altaiske Sibirien og Persien. Som dens oprindelige 

 Planteformer kan man aabenbart kun betragte : Salsolaceae, de 

 træagtige Polijgonaceae, Nitrariaceae, Ztjgophyllaceae og nogle 

 Arter af Tamaricaceae, Papilionaceae og Cruciferae. 



9. Naar man betænker, hvorledes Udtørringen af Indvande og 

 Flodsystemer skrider frem 1 ), medens Klimaets Tørhed tager til, 



Ifølge Baer (1855) er Indtørringen afsluttet og en Ligevægtstilstand for- 

 længst indtraadt. Smlgn. Schwarz og Berg, overfor S. 12. 



