- 31 - 



Ved Foden af Kopet-Dagh ligger en smal, dyrket Landstrimmel, 

 som mod Nord grænser til Ørkenen. Den vandes af Strømme, der 

 kommer ned fra Bjærgene, men de er ikke mange og ikke vand- 

 rige, saa der findes store udyrkede Partier mellem Markerne. Paa 

 disse udyrkede Partier blandes Ørkenplanter med ukrudtagtige 

 Vækster og Former, der stammer fra de nære Bjærge. Af de første 

 kan nævnes Alhagi Camelorum, Salsolaceae, Zygophyllum, Peganum 

 Harmala, af Bjærgplanter Leontice leontopodium, Glaucium luteum. 

 Car ex stenophylla, medens de Planter, der ynder dyrket Lands 

 Nærhed, især bestaa af Gruciferer og Papaveraceer (Roemeria); 

 desuden ses tit Hordeum murinum, Spinacia tetrandra, Arnebia 

 cornuta o. fl. 



Fra den sydøstlige Del af Transkaspien, Egnene ved Afghani- 

 stans Grænse, beskriver Korshinsky Vegetationen ved Foden af 

 Paropamisus-Kæden. Her findes en bølgeformet Egn („Badchis") 

 med sandet, dog sjældent løs Overflade. De lavere og mere fladt 

 skraanende Dele af „Badehis" bærer en Vegetation, som Korshinsky 

 kalder „Sandsteppe". Den bestaar „udelukkende af urteagtige Planter 

 eller smaa Halvbuske, som, alt efter Lokalitetens Relief eller Jord- 

 bundens større eller mindre Tørhed, er fordelte mere spredt eller 

 mere tæt, men som altid staar som enkelte Individer og ikke danner 

 Grønsvær". Billedet minder om Sortjord-Stepperne i Sydrusland. 

 Ligesom Stipa pennata der, er her Stipa barbata Karakterplante. 

 Til denne slutter sig flere Arter af Convolvulus, Onobrychis, Ranun- 

 culaceer, Acanthophyllum, Aegilops og flere, i den sydligste Del ogsaa 

 Dorema og Ferula. 



De højere liggende Dele af „Badchis" bærer en anden Vegetation, 

 delvis karakteriseret af andre Planter, bl. a. Amygdalus horrida 

 og Pistacia vera. Denne Vegetation kan ikke regnes som tilhørende 

 Lavlandet og skal derfor ikke omtales nærmere. 



Korshinsky beskriver ogsaa kort Flodterrasser med deres Phrag- 

 wiføs-Bevoksninger og Poppeltræer (især P. euphratica) ; han skildrer 

 den kunstige Vanding, det dyrkede Land og de Planter, som kul- 

 tiveres der. Vil vil oftere vende tilbage til hans interessante Arbejde. 



I Raddes Afhandling: „Transkaspien und Nord-Ghorassan" (1899) 

 findes ogsaa mange værdifulde Angivelser om Vegetationen. 



Han beskriver de vegationsløse, hovformede „Barchaner", som 

 faar Landskabet til at ligne et stivnet Hav i Storm, og de mere 

 runde Sandhøje („Hügelsand"), som er at ligne ved død Sø med 

 Dønning, og som er bevoksede med Halimodendron, Ammodendron r 



