— 33 — 



linje mod Sandflugt. I 1899 viste han mig med den største Elsk- 

 værdighed om i en Del af Distriktet. 



Afhandlingen begynder med en Karakteristik af de forskellige 

 Landskabs- og Klitformer, deres Farlighed og de forskellige Maader, 

 hvorpaa de kan overfyge Banelegemet. 



Det vigtigste Middel til at dæmpe Sandflugten er Plantevæksten, 

 selv om der stedvis ogsaa anvendes kunstige Midler, som Græs- 

 tørv og Siv. Beplantningens Bredde langs Banelinjen er oprindelig 

 ca. 425 ( — 530) m. Senere breder den sig af sig selv og har paa 

 sine Steder naaet 2 — 3 Kilometer. 



Naturforholdene i Sandørkenen, siger han, er overordentlige. 

 Det regner ikke fra Maj til November, og Nedbøren i Vinter og 

 Foraar er ubetydelig. Bittersalt Grundvand, flyvende Sand og den 

 glødende Sommervarme er andre Forhindringer for en frodig Ve- 

 getation. Derfor maa man til Kamp imod Sandet vælge stedlige 

 Planter, som har tilpasset sig til Forholdene og har tilstrækkelige 

 Kampmidler. Der gøres dog ogsaa Forsøg med fremmede Planter. 

 De vigtigste Arter, der anvendes til Plantning er: Saxaul (Haloxylon 

 Ammodendron), Salsola Arbuscula, Ammodendron Conollyi, Ere- 

 mosparton aphyllum , Salsola subaphylla , Smirnowia turkestana, 

 Astragalus paucijugus og A. Ammodendron, Aristida pennata, 

 Carex physodes samt forskellige Arter af Calligonum. Deres Egen- 

 skaber beskrives kort. Dette vil vi dog ikke referere her, da vi 

 senere kommer tilbage dertil. 



For at faa Planter til Udprikling har man indrettet Plante- 

 skoler. Da Ørkenplanterne ofte har meget lange Rødder, som 

 vilde beskadiges ved Planternes Udflytning, har man anlagt Plante- 

 skolen ved Farab paa et Sted, hvor Grundvandet ikke ligger dybt 

 (ca. 1 m, og i Sommertiden, naar Amu Daria har høj Vandstand, 

 ca. 0,7 m). Og det har vist sig, at Rødderne gennemgaaende ikke 

 er bleven længere end 0,7 m (1 Arshin). Inden Saaningen, som 

 paa Grund af Nedslags- og Varrneforhold helst skal foregaa om 

 Efteraaret, lægges „Frøene" 10—15 Dage i fugtigt Sand, og Jorden 

 løsnes indtil en Dybde af ca. 30 cm. Hvis Calligonum skal saas 

 om Foraaret, maa Frugterne overvintres i fugtigt Sand, og Bedene 

 maa dækkes med Halm, da Kimplanterne lider ved Senfrost. — 

 Efter Saaningen bestaar hele Plejen i, at der luges i Bedene, og 

 fremkomne Saltskorper knuses, eller der strøes rent Sand paa, for 

 at saadanne ikke skal fremkomme. Der vandes ikke eller kun 

 under abnormt tørre Forhold, da Vanding gærne gør Skade. Der 



Botanisk Tidsskrift. 32. Bind. 3 



