— 49 — 



for Planterne tilgængelige Procentdel, som Clements kalder Ghresard, 

 i Modsætning til Echard, den Del, som tilbageholdes af Jordbunden, 

 og som Rødderne ikke kan optage, selv om Planten visner. Ifølge 

 Clements (S. 31) kan Løss optage 59,3 pCt. Vand (af sin Tørvægt), 

 og af disse er 49,2 pCt. Ghresard, 10,1 pCt. Echard. 



For Ler angiver Clements 9,3 pCt. Echard, Sachs giver 8 pCt. 

 (Vorlesungen 2. Aufl. p. 239). Sand kan optage langt mindre 

 Vand, men til Gengæld er næsten alt Vandet tilgængeligt for Plan- 

 terne: Echard er meget lille. (Smig. E. Gain 1895). 



Løssens Kapillaritet er betydelig. Hvor der findes Grundvand, 

 vil det derfor kunne løfte det højere op end Sand, selv om Be- 

 vægelsen vil være langsommere. Dette vil paa den ene Side kunne 

 bringe dybere liggende Vand indenfor kortere Rødders Række- 

 vidde, men paa den anden Side befordre Fordampningen af Grund- 

 vandet i Løss i Forhold til det i Sand. 



Fra Overfladen af Løss vil der — fordi det er glat og fin- 

 kornet — ogsaa fordampe mere Vand end fra en Sandoverflade. 

 (Ramann p. 262). Hertil bidrager ogsaa stærkt, at Løssen har en 

 mørk Farve og derfor ophedes stærkt af Solen. Middendorff med- 

 deler følgende Jordoverfladetemperaturer paa en solklar Dag i Maj: 

 paa Løss 62°, paa en hvid Saltskorpe 45°. Saltskorpens lavere 

 Temperatur skyldes baade Fordampning og Tilbagestraaling. 



Som man ser, er Løss under tørre Forhold ligesaa ugunstig 

 for Plantevækst, som den er gunstig, naar der er Vand nok til- 

 stede. 



Som vi har set (p. 13), falder Nedbørsmaximum for de Egne, 

 vi behandler, i Vinter eller Foraar, medens Sommeren er saa godt 

 som regnløs, men meget varm. De Lerørken- Planter, der i ve- 

 geterende Tilstand overlever Sommeren, kan ikke have nok i den 

 ringe Del af Foraarets ikke store Regnmængde, som bliver i Ler- 

 jorden. Disse Planter, Sommerplanterne, maa derfor dække 

 deres Vandbehov fra det salte Grundvand. I Overensstemmelse 

 hermed er de i de egentlige tørre Lerørkener, hvor ikke Bjærges 

 Nærhed gør Forholdene særlig gunstige, næsten alle Halofyter. 

 Især er der mange Ghenopodiaceer imellem dem, baade en- og fler- 

 aarige. Disse Planter dør eller gaar i Hvile først om Efteraaret. 

 Schimper kalder saadanne Planter for „Grundvandsplanter". 



En anden Gruppe af Planter dækker deres Vandbehov fra 

 Vinterens og Foraarets Nedbør, det Smeltevand og Regnvand, som 

 er opmagasineret i de øvre Jordlag. Naar den tørre varme Tid 



Botanisk Tidsskrift. 32. Bind. 4 



