— 50 — 



kommer (i Maj — Juni), fordamper det meste tilgængelige Vand (Chre- 

 sard) fra disse Jordlag, som derved bliver meget tørre. Hertil 

 kommer, at det Vand, som bliver tilbage, inddampes til alt større 

 Saltkoncentration (Bernatsky S. 209), og endelig er de Planter, der 

 lever af Vandet i de øvre Jordlag — For aarsplanterne — ikke 

 eller kun i ringe Grad xerofilt byggede, saa at den stigende Varme 

 snart faar dem til at visne. Men inden dette sker, er de færdige 

 med deres Udvikling og har kastet deres Frø. De fleste af Foraars- 

 planterne er enaarige eller efemere, som Volkens kalder dem, men 

 der er iblandt dem ogsaa nogle Løgplanter og andre Stauder, især 

 paa de mere gunstige Lokaliteter. Disse Stauder gaar altsaa i 

 Hvile, naar Sommeren kommer, og kun om Foraaret assimilerer 

 og blomstrer de. 



Denne Forskel mellem en Foraarsvegetation og en Sommer- 

 vegetation har længe været kendt for mange Ørkener og Stepper, 

 (løvrigt findes den, om end maaske mindre udpræget, i hele det 

 varmt tempererede Vinterregnsomraade). Allerede Grisebach (1872 

 I p. 449) nævner Artemisia som en af de faa „Stauder", der over- 

 lever Sommeren vegeterende, og han nævner ogsaa, at de fleste 

 enaarige Planter dør hurtigt i Foraarets Løb, medens dog nogle 

 annuelle Ghenopodiaceer overlever Sommeren og blomstrer i Høst. 

 Disse besejres først af Frosten. — For den sydrussiske Steppe er 

 Foraarsfloraen bl. a. skildret af Gruner og af Tanfiljew, for Ægyp- 

 ten af Volkens, og for Ørkenomraadet i det vestlige Nordamerika 

 bl. a. af Mc. Dougal og af Thornber. Her er der endogsaa to 

 Maxima af efemere Planter, svarende til Vinterens og Sommerens 

 to Regntider. 



Den transkaspiske Lerørken vil vi begynde med at beskrive i 

 Foraars-Aspekt, og bagefter vil det blive forsøgt at udkaste et Bil- 

 lede af det triste Sommer- og Høst-Aspekt. 



løvrigt er det ikke blot Lerørkenerne men ogsaa visse Former 

 af Sandørkenen, der har disse to Aspekter; ogsaa her findes der 

 nogle Steder en hurtigt henvisnende Foraarsvegetation. Herom 

 henvises til Kapitel 9. 



Lerørkenens Foraarsflor udvikles rigest og smukkest ved Foden 

 afBjærgene, f. Eks. Kopet Dagh, det vestlige Thian-Shan. Paa saa- 

 danne Steder er Vandmængden større end ude paa Sletten, og 

 dette betinger allerede en rigere Vegetation af Foraarsplanter. 

 Hertil kommer, at der ved Bjærgenes Fod ofte tindes dyrket Land, 

 og Ukrudtsplanter herfra og Vækster fra de nærliggende Bjærg- 



