— 78 - 



og meget haardføre imod Overfygning. Af Calligonum er der 

 mange Arter (se Listen i Kapitel 12), den ovenfor nævnte er den 

 vigtigste. Blomstringen falder i Maj— Juni, og allerede i Juni ser 

 man de mærkelige kuglerunde, rødlige Frugter sidde henad de 

 slanke Grene. Frugterne er skruesnoede Nødder med flere Rækker 

 af lange, gentagent gaffelgrenede Børster, som staar ud til alle 

 Sider og ved Modenhed bliver stive. Frugten selv kommer saa- 

 ledes til at sidde som en Kærne midt i et kuglerundt gennemsig- 

 tigt Fletværk, hvis Diameter er 2 — 3 cm. Disse Frugter er overor- 

 dentlig let bevægelige og ruller afsted for det mindste Vindpust. 



Eremospartorfs Frugt er en enfrøet, uldhaaret, centimeterlang 

 Bælg. De røde Blomster er fremme i Maj — Juni og danner smaa 

 Klaser, men kun de tidlige Blomster naar at sætte Frugt, de se- 

 nere brændes bort af Varmen. 



Saxaul eller Sasâk (Haloxylon Ammodendron) (Fig. 14) trives kun 

 vel, hvor Sandet har et Underlag af Ler eller Kalk. Under gunstige 

 Forhold kan den blive et Træ paa 7 m Højde. Ofte er den dog 

 en mangestammet Busk. Væksten er langsom , saa Arten er ikke 

 videre modstandsdygtig imod Overfygning, og desuden skades de 

 unge, bløde, bladløse Skud af Sandkornene, som slaarSaar i dem 1 ). 



Disse risformede Træer og Buske, hvis ydre og indre Bygning 

 øvrigt behandles nærmere i Kapitel 13, har følgende fælles Træk. 

 Det er smaa Træer eller Buske, sjældnere bliver Sand-Akacien og 

 Saxaul til større Træer (8 m), og den sidste kun under gunstige 

 Forhold og paa Ler-Undergrund. Bladene er hos dem alle meget 

 reducerede. Ammodendron har flade Blade, men de er smaa og 

 stærkt silkehaarede. S alsola- Arter ne har cylindriske Ghenopodiacé- 

 Blade med centralt Vandvæv, og hos Calligonum, Eremosparton og 

 Haloxylon er Bladene reducerede til smaa Skæl, og Assimilationen 

 besørges alene af Stængelen. 



Aarsskuddene er meget hyppigt grenede, undertiden flere 

 Gange. De vegetative Grene er ligesom de florale enaarige og kan 

 derfor biologisk betragtes som Blade, der falder af ved Vegetati- 

 onstidens Ophør. 



*) Saxaul skal danne udstrakte Bevoksninger („Skove") øst for Aralsøen 

 (Wladimirskaja). Træerne her skal kunne blive 16 — 18 Fod høje og have 

 en tyk Pælerod. Saxaul findes her ofte sammen med Siv og skal staa i et 

 vist Forhold til Syr Darias Oversvømmelsesomraade. „Overalt begynder 

 Saxaulskovene som lavt Tornkrat, hvortil da Tamarisker slutter sig, derpaa 

 buskformede og endelig træformede Saxaul." (Middendorff S. 308 f.). 



