- 93 — 



persicum,, D. camptocarpum, Matricaria lamellata, Scorzonera glabra, 

 S. hemilasia, Senecio subdentatus, Koelpima linearis, Lactuca undu- 

 lata, Reteroderis pusilla, Heteracia Szovitsii, Cousinia alata, tenella 

 og minuta, Dipterocoma pusilla, Centaurea moschata, pulchella og 

 phyllocephala , Silène nana, Psammogeton setifolium, Eremodaucus 

 Lehmanni, Aphanopleura capillifolia , Diarthron vesiculosum, Atri- 

 plex dimorphostegium. 



Mange Arter i denne Liste genfindes i Listen over Lerørkenens 

 efemere Planter. Og ogsaa de, som jeg ikke har iagttaget i Ler- 

 ørkenen, er af den samme Type: lave, mesofilt eller i svag Grad 

 xerofilt byggede Planter, bløde, d. v. s. uden stærk Udvikling af 

 Skeletvæv, og næsten alle med smalle Blade eller Bladflige, som 

 ofte er mere eller mindre haarede. Enkelte har glatte Blade (Se- 

 necio , Diarthron). Torne findes hos Cousinia alata og minuta, 

 Centaurea phyllocephala. Centaurea moschata og enkelte andre 

 har temmelig brede Blade. Heteroderis pusilla, Hypecoum og nogle 

 Gruciferer har Roset. 



En Sammenligning mellem Fig. 17 og Fig. 5 og 6 vil vise, at 

 Sandørkenens Efemere er af samme Type som Lerørkenens. 



Vender vi os til de fleraarige Sommerplanter, finder vi ogsaa 

 her dels de samme Arter, dels Arter af en lignende Type som i 

 Lerørkenen. Poa bulbosa var der den vigtigste Art. Ogsaa i Sand- 

 ørkenen findes den nogle Steder i Mængde, paa rolig Bund, men 

 Carex physodes (og C. stenophylla) afløser den som Hovedart. Med 

 deres vandrette Rhizomer er disse Arter vel egnede til at vokse i 

 en rolig Sandbund. 



Andre Jordskorpepianter i Sandørkenens Foraarsaspekt er den 

 føromtalte Rheum tataricum (se S. 56), Eremostachys-arter, Scor- 

 zonera pusilla, Astragalus ammotrophus, turbinatus, chiwensis, or- 

 biculatus. Astragalus-Arieme har mangefinnede Blade ligesom i 

 Lerørkenen, Smaabladene er haarede og ovale eller ægdannede. 



Endelig er der en Række Geofyter, som angives for Sandør- 

 kenen om Foraaret: Tulipa biflora og Androssowii, Allium cas- 

 picum og sabulosum, Bhinopetalum Karelini (alle Liliaceer), Ara- 

 ceen Eminium Ledebouri, Iris falcifolia, Linaria odor a samt 

 Snylterne Phelipaea flava og trivalvis, af hvilke den første kan have 

 en næsten meterhøj Blomsterstand 1 ). 



Ved Sammenligning mellem de nævnte Planter vil man se, 



l ) Afbildet af O. Fedtschenko i Bull. Jard. Bot. de St. Pétersbourg VI 1906. 



