Hvis Udviklingen er gaaet for sig saaledes som det her er 

 skitseret efter Engler, er det klart, at Transkaspiens Flora i Hoved- 

 sagen maa være oprundet af Vestasiens, at Planterne altsaa maa 

 være stegne ned fra de mod Syd eller Øst liggende bjærgrige Egne, 

 smig. Borsgzow ovenfor S. 25. Sydrusland kan ikke komme i 

 Betragning som Udgangspunkt for Arter, der befolkede Transkas- 

 pien, da store Dele af det ved Begyndelsen af Kvartærtiden (Sjö- 

 gren, se ogsaa Karpinski) var dækkede af Vand (det aralokaspiske 

 Hav), og denne „kaspiske Transgression" stammede rimeligvis fra 

 Isvand, kommende fra Randen af den store europæiske Nedisning, 

 og Klimaet maa altsaa have været koldt. Om Vest-Sibiriens Klima 

 paa den Tid har jeg ingen Oplysninger, men ogsaa der maa der 

 have været koldt, koldere end nu, saa jeg vil se bort fra Mulig- 

 heden af en Indvandring derfra. 



Hvis saaledes Transkaspiens Flora stammer fra Arter, som ved 

 Slutningen af Tertiærtiden eller i Begyndelsen af Kvartærtiden 

 er indvandrede fra de omliggende Bjærge, er det naturligt, at der 

 har udviklet sig mange endemiske Arter. Thi baade kosmiske og 

 terrestriske Faktorer er i Lavlandet forskellig fra dem i Højlandet. 

 Og desuden har Transkaspien for mange Planter været et lukket 

 Bækken, mod Syd og Øst næsten overalt afspærret af Bjærge — 

 Balchash-Bassinet regnes i denne Henseende med — mod Vest af 

 det kaspiske Hav og mod Nord af Kulden. 



En tredie gunstig Betingelse for Opstaaelse af endemiske Arter er 

 Klimaets Tørhed og den dermed følgende meget spredte Bevoks- 

 ning; der er ingen indbyrdes Kamp imellem Planterne, men altid 

 Plads nok, og Planterne har kun Kaarene at kæmpe imod (smig. 

 Engler 1882 S. 48, 324, Vahl S. 154). 



Det er endvidere naturligt, at der er et nært floristisk Slægt- 

 skab mellem Transkaspien og de omliggende Bjærgegne. Slægt- 

 skabet maa være størst imod Syd, da Landet imod Øst hæver sig 

 til langt større Højder end imod Syd, hvor Naturforholdene derfor 

 kommer til at ligne Transkaspiens mere. 



I det følgende vil det blive forsøgt, af de Udbredelsesangivelser, 

 der fmdes i Plantelisten i Kapitel 12, at drage Slutninger som 

 kunde være af Interesse for disse Spørgsmaal. 



De 768 transkaspiske Arter, som er opregnede i Plantelisten i 

 Kapitel 12, kan med Hensyn til deres Udbredelse udenfor Trans- 

 kaspien fordeles paa følgende otte Grupper (Smig. S. 118): 



1. Endemiske Arter, 169 eller 22 pCt. 



