— 228 — 



Med Hensyn til, hvilke Familier der rummer endemiske Arter, 

 kan henvises til Floralisten. Flere end enkelte Endemismer findes 

 i følgende Familier. 



Antal pCt. af 



endemiske Arter Artsantal 



Papilionaceae 31 (24 Astragalus) 36 pCt. 



Gompositae 28 (9 Cousinia, 8 Scorzonera) 27 „ 



Ghenopodiaceae 17 (5 Salsola) 18 „ 



Polygonaceae 14 (Calligonum) 54 „ 



Umbelliferae 10 32 „ 



Liliaceae 9 37 „ 



Garyophyllaceae 8 32 „ 



Gruciferae 8 16 „ 



Labiatae 6 30 „ 



Zygophyllaceae 6 44 „ 



Gramineae 5 11 „ 



Orobancheaceae 4 66 „ 



Convolvulaceae 4 36 „ 



Borraginaceae 3 7 „ 



Ranunculaceae 3 13 „ 



Rutaceae 3 50 „ 



Det er kun faa Familier, som slet ingen Endemismer indehol- 

 der, f. Eks. Gyperaceae, Geraniaceae, Plumbaginaceae, og imellem 

 disse er der ingen af de i Transkaspien artsrige Familier. 



Blandt disse staar Papilionaceerne i første Række med Hensyn 

 til Endemisme, og dette skyldes især de mange Astragalus- Arter, 

 hvoraf de fleste hører til Underslægten Cercidothrix, som har to- 

 armede Haar. 



Det er ejendommeligt, at flere af de smaa Familier er forholds- 

 vis meget rige paa Endemismer; saaledes er Halvdelen af Rutaceae 

 og 8 /a af Orobancheaceae endemiske ligesom Vs af Gonvolvulaceae, 

 Liliaceae osv. Og den eneste Aracé og den eneste Orchidé er 

 endemiske. 



Endemismen i Transkaspien kan efter det foregaaende betegnes 

 som ny, d. v. s. som hidrørende fra Udvikling af Arter i en geolo- 

 gisk set sen Fortid. Der er slet ingen Former, der staar enligt og 

 bærer Præg af at være Relikter, men der er endemiske Arter i 

 næsten alle Familier og i flere store Slægter. 



Det Resultat, vi har naaet, er altsaa ikke i Modstrid med 

 Teorien om Floraens Indvandring til Transkaspien i Begyndel- 

 sen af Kvartærtiden (se ovenfor S. 221). Det store Antal af 



