— 231 — 



de fælles Arter vidt udbredte, og Fællesskabet tydede derfor paa 

 et svagere Slægtskab end mellem Omraader, hvis fælles Arter har 

 en mere indskrænket Udbredelse. 



Vore Tal har, skønt de stammer fra et ufuldkomment og man- 

 gelfuldt Materiale, dog peget den Vej, som sikkert er den rigtige, 

 idet de har vist os, at det transkaspiske Lavland i floristisk som i 

 biologisk Henseende (smig. overfor S. 138) er nærmest beslægtet 

 med de imod Syd liggende Egne. I Fremtiden vil dette sikkert 

 blive nøjere eftervist ved systematiske Undersøgelser indenfor de 

 enkelte Slægter eller Familier. Saadanne Undersøgelser er allerede 

 i Gang, og eksempelvis meddeles herved et kort Referat af Professor 

 Kusnezows interessante Undersøgelse over Borraginéslægten Rin- 

 der a Pall. 



Af indgaaende morfologisk og anatomisk Studium af Rinder a- 

 Arterne fremgaar det, at Underslægten Mattia er Slægtens „Cen- 

 traltype" , hvorfra Underslægterne Cyphomattia og Eurindera har 

 udviklet sig hver til sin Side. 



Kusnezow antager, at Rinder a? s (og Paracaryuiris) fjærne For- 

 fædre i Begyndelsen af Tertiærtiden; var vidt udbredte over Jorden; 

 den sidste Rest af dem er de to nulevende Monotyper: Tysonia i 

 Sydøst-Afrika og Myositidium i Ny-Zeeland. 



Rinder a maa i den sidste Halvdel af Tertiærtiden have været 

 vidt udbredt i Middelhavslandene (fra Spanien til Centralasien), og 

 Slægten havde den Gang to Underslægter: Mattiaria (nu een Art) 

 og Mattia (nu 6 Arter). Disse syv Arter er bestandige og uden 

 indbyrdes Overgange, og de har smaa og adskilte Udbredelsesom- 

 raader, fra Algier til Persien, — og de er da at betragte som Re- 

 liktformer. 



I Slutningen af Tertiærtiden, ved Lavlandets Udtørrings Tid, 

 mener Kusnezow videre, udviklede Underslægten Eurindera's 5 Ar- 

 ter sig i Turkestans Bjærge. Disse Arter er vanskeligere at ad- 

 skille end Mattia- Arterne, og een af dem, Rindera tetraspis, fik 

 Vandringsevne, som gjorde den det muligt efter Udtørringen af det 

 transkaspiske Lavland at udbrede sig baade over dette og til Vest- 

 sibirien, Syd-Rusland og Ciskaukasien. 



Samtidig med Eurindera opstod i Forasien af Mattia Under- 

 slægten Cyphomattia's to Arter, af hvilke den ene, Rindera lanata, 

 er meget polymorf og vidt udbredt. 



