— 302 — 



Ganske vist kan derimod anføres, at man kan nævne talrige 

 Exempler paa, at Væxter, indførte fra andre Verdensdele eller 

 fra andre Dele af Europa har fundet Fodfæste hos os, men det 

 er vist oftest etaarige Planter det gælder, Væxter, der vel er 

 afhængige af Sommerhal vaaret s, men ikke af Vinterhalvaarets 

 Klima. Overfor Træer kan i Modsætning hertil Efteraarets, Vin- 

 terens og Foraarets Temperatur og Nedbør faa afgørende Ind- 

 virkning. Dette mærkes i mange Tilfælde for vore Naaletræer, 

 der jo altid stammer fra andre Lande end Danmark, oftest 

 Mellemeuropa, og som Regel fra Egne, hvor Modertræets Kaar 

 afviger stærkt fra, hvad der hos os bydes; for vort mest udbredte 

 Naaletræ, Rødgranen, kan det i saa Henseende spores, at vor 

 milde Vinter ofte kan være skæbnesvanger, vi kan saaledes 

 langs vore sydlige Kyster se Rødgran, som i 25-Aarsalderen er 

 ødelagt af Trametes, f. Ex. ved Hindsgavl; i Vestjyllands Kyst- 

 egne møder vi det samme. 



Og ikke alene de forskellige Aarstiders Klima, men de perio- 

 disk optrædende Forandringer i de klimatiske Forhold kan blive 

 afgørende for Træartens Væxt. A. Oppermann har saaledes meddelt, 

 at en Række vaade Aar omkring 1830 har fremkaldt en varig 

 Ødelæggelse af Skovfyrren, og en regnfuld Sommer omkring 

 1840 bevirkede, at Bøgene i Christianssæde gik ud, medens Egene 

 holdt sig. 



Der er maaske noget om, at i Danmark møder man særlig 

 Vanskelighed for Trævæxt; man forstaar i vore Nabolande ikke 

 de omfattende Kulturforanstaltninger, som vi ofte maa anvende, 

 fordi man ikke kender til, at Kulturforetagender saa let slaar 

 fejl. Og selv om vi ved omhyggeligt Kulturarbejde formaar at 

 frembringe ung Opvæxt, er det dermed ikke givet, at vi kan 

 frembringe en levedygtig ældre Bevoxning, hvis vi ikke tager i 

 Agt kun at anvende netop den Træart, der passer til Lokaliteten. 



Vi er derfor stærkt begrænsede med de Træarter, vi kan 

 vælge, og mange Arter, som udenfor vort Land kan voxe frodigt, 

 fører hos os kun en kummerlig Tilværelse. Et af de mest ud- 

 bredte Træer i Nord- og Mellemeuropa, Skovfyrren, har hos os 

 kun et begrænset Omraade, og Rødgranen er sundest i Egne af 

 Landet med forholdsvis kontinentalt Klima (Buderupholm). Der 

 er anstillet og anstilles stadigt Forsøg med at indføre andre 

 Arter af Naaletræ, der bedre skulde passe til vore Forhold, mange 

 saadanne Forsøg er imidlertid strandede. 



Men ogsaa, naar vi holder os til vore Løvtræer, er Valget 

 ikke frit; vi har flere Træarter, der viser frodig Væxt i visse 



