— 304 — 



herskende, som er saaledes udrustet, besidder saadanne nedarvede 

 Egenskaber, at den bedst formaar at taale Voxestedets Vanske- 

 ligheder og udnytte dets Fortrin. Og der skal saa lidt til, for at 

 den ene Art vinder frem i Kampen, medens den anden viger. 



P. E. Müller, der paa mange Steder — saaledes i sine Jord- 

 bundsstudier — fremhæver, at hvad vi ser i Skovnaturen, er kun 

 et givet Moment af en aldrig afsluttet Kamp mellem Arterne, 

 har saa malende fremstillet, hvorledes han paa en af sine Rejser 

 i de mellemeuropæiske Bjergegne fandt en Bjergside bedækket 

 med Bevoxninger af forskellig Art; Bælter af Bøg, Ædelgran, 

 Rødgran, Bjergfyr stødte op til hverandre, og saaledes at nederst 

 fra Dalbunden og et Stykke op paa Bjergsiden kom et Bøgebælte, 

 derefter fulgte et Bælte af Ædelgran, og dette afløstes atter af 

 et Rødgransbælte ; men oven over dette kom — underlig nok — 

 igen et Bælte af Bøg og efter dette Bjergfyr. Grænsen mellem 

 disse forskellige Bælter var ikke en lige Linie, men en Linie med 

 mange Indhak og Bugter, hvilke skyldtes, at naarsomhelst Ter- 

 rainforhold, Jordbund, Fugtighedsforhold begunstigede den ene 

 eller den anden af de givne Træarter, saa trængte den saaledes 

 begunstigede Art ind paa Naboens Bælte, Bøgen paa Ædelgranens, 

 Ædelgranens paa Bøgens. P. E. Müller vilde intet høre om, at 

 det ejendommelige Forhold, at der fandtes de to Bøgebælter 

 kunde hidrøre fra, at man havde at gøre med forskellige Racer, 

 men det forekommer dog mig, at en saadan Mulighed ikke er 

 ganske udelukket; det kunde jo tænkes, at Bøgen i det øverste 

 Bælte nær ved Bjergryggen var en robustere Race end Bøgen i 

 Dalen. I den foregaaende Fremstilling har jeg bestræbt mig for 

 at paavise, at Raceforskel hos Eg kan gøre sig gældende paa lig- 

 nende Maade, at der kan bestaa en Forskel mellem Racer af 

 denne Træart, der virker paa lignende Maade som den Forskel, 

 der bestaar mellem forskellige Arter; jeg har søgt at paavise, at 

 de tykke Sommerskud og kraftige Knopper vistnok er et Tegn 

 paa, at Racen hører hjemme under de givne Forhold, medens 

 Racer fra mere begunstigede Voxesteder, naar de henføres til 

 barskere Egne, giver de tynde Sommerskud med smaa svage 

 Knopper. 



I Modstrid hermed staar en Udtalelse af Neger; han omtaler 1 ), 

 at Querem Cerris i sit Hjem — det sydlige Østerrig — er meget 

 modtagelig for Angreb af Meldug, medens den i Mellemeuropa 



l ) Tubeuf , Naturwissenschaftliche Zeitschrift für Forst- und Landwirtschaft. 

 1915. Der Eichenmehltau, S. 14. 



