handlet saa ofte i vor Literatur, at der har været forholdsvis lidet nyt for 

 mig at bringe. Ikke blot foreligger meget værdifulde Bidrag paa spredte 

 Omraader, f. Ex. Forstkandidat G. H. Bornebusch's fortrinlige Fremstilling af 

 vore Ællesamfund, men saa har vi jo i vor Literatur to saa fremragende 

 Forskere af vore Skoves Naturforhold som Chr. Vaupell og P. E. Müller. 

 Dernæst har jeg en trykkende Fornemmelse af, at den praktiske Forstmand, 

 der har den Lykke at bo i selve Skoven, og Dag for Dag Aaret rundt staar 

 Ansigt til Ansigt med Naturens rige Liv og Aarstidernes skiftende Dragt, 

 nødvendigvis maa kende Skovens Naturforhold langt grundigere end den 

 Botaniker, der til daglig maa slide den store Bys Brosten og kun i Ny og 

 Næ faar Lejlighed til at leve en flygtig Stund under Skovens Hvælv og 

 glæde sig over Livets Fylde. Det er mig dog nogen Trøst, at Vejen til 

 Fuldkommenhed sædvanlig maa gaa gennem det mindre fuldkomne. 



Valby, d. 13. Marts 1919. 



EUG. WARMING. 



