1. Skov 



5 



En Urskov er for saa vidt en Blandingsskov, selv om den hoved- 

 sagelig kun bestaar af en Art Træ. Den ældste danske Skov var 

 utvivlsomt ogsaa en Blandingsskov, og bestod væsentlig eller udeluk- 

 kende af Skovfyr eller af Eg. Ogsaa langt op imod den nyere Tid 

 maa vor danske Skov have beholdt dette Præg af Uorden, saa længe 

 det almindelige Skovbrug bestod i Plukhugst, det vil sige, at naar 

 man behøvede Træ til Brændsel eller til anden Brug, tog man det, 

 hvor man lettest kunde komme til, et Træ hist, et andet her, uden Plan. 



Dette varede ved saa længe, som Skovens Hovedværdi bestod i, 

 hvad den ydede ved Jagt, Græsning og for Boge- og Egeskovens 

 Vedkommende i Oldenudbyttet for »Oldensvinene«. Denne Tilstand 

 forandredes forst, da et mere ordnet, »forstmæssigt« Skovbrug blev 

 indført, hvilket naturligvis ikke skete paa een Gang, men lidt efter 

 lidt; dog kan man vel sige, at midt i Slutningen af det 18de Aar- 

 hundrede begyndte et ordnet Skovbrug at udvikle sig, fremkaldt ved 

 Frygten for Mangel paa Brænde. Nu er et ordnet, planlagt Skov- 

 brug indført i alle vore Statsskove (58 518 ha) og i mange private; 

 men endnu er der vel lidt tilbage af Skov, især Bønderskov, der bli- 

 ver vanrøgtet, og hvor Plukhugst finder Sted ; disse Skove er de ene- 

 ste, der formentlig kan give et meget svagt Billede af de gamle dan- 

 ske Urskove. 



Hvad vi nu har, er næsten altsammen Kulturskov; Træerne dyr- 

 kes i Afdelinger, og inden for hver saadan har de noget nær den samme 

 Højde og Drøjde; alt er Orden og Plan, det oprindelige naturlige er 

 trængt stærkt tilbage eller forsvundet. 



Botanikeren og Forstmanden ser med meget forskellige Øjne paa 

 saadanne Skove ; den førstes Ønske er at se et naturligt Samfund, der 

 er saa lidt forstyrret af Mennesket som vel muligt, for at han saa 

 meget klarere kan faa Øje for de forskellige Arters og Livsformers 

 Kampe med hverandre, deres Indvandrings- og Naturhistorie. For 

 Skovbrugeren er Skovens Pengeværdi og økonomiske Udbytte det 

 væsentlige, selv om æsthetiske Hensyn vel ogsaa gør sig noget gæl- 

 dende; en amerikansk Botaniker (G. E. Nickols) har udtrykt dette ret 

 drastisk saaledes: Forstmanden betragter Savmøllen som den logiske 

 Bestemmelse for ethvert sundt Træ. 



Livsformerne i Skoven. Etager. 



Træerne fordrer, eftersom de bliver ældre, megen Plads baade i 

 Højden og til Siderne. Der bliver derfor mellem dem megen Plads 

 for andre Arter tilbage paa Skovbunden, og selve Træernes Stammer 

 og Grene afgiver ogsaa Plads, hvor andre Planter, saakaldte Epifyter 

 (hos os mest Mosser og Laver) kan finde Standplads. Mange for- 



