2. Vedplanternes Livsformer 



11 



fordi disse frembyder den bedste Bund, og som er tilpassede til denne 

 Standplads; da de har svært ved at optage Vand, er det naturligt, 

 at de oftest er xeromorfe. I Troperne er der ogsaa Vedplanter, som 

 normalt er Epifyter ; i vor Natur er der ingen saadanne, men væsentlig 

 kun Mosser, Alger og Laver. Derimod kan det hændes, at forskellige 



Fig. 3. „Flyvebirk" (til højre) i et stævnet Piletræ, ved Køge-Lellinge Landevej. 

 4. Oktob. 1908 (R. H. Stamm fut.) 



Urter og ogsaa Lov-Sporeplanter, der normalt ikke er epifytiske, lej- 

 lighedsvis finder en gunstig Vokseplads paa Stammer af Træer eller i 

 deres Kroner foruden paa gamle Træstød; men tilpassede paa nogen 

 Maade til denne Standplads vides de ikke at være. Det er mest Ur- 

 ter, hvis Fro (og Sporer) Fugle eller Vind har ført op i Træerne, og 

 som især mellem Grenene af stævnede Træer eller paa andre Steder, 

 hvor Jorddele har kunnet samle sig, har fundet en gunstig Stand- 

 plads. Dog kendes ogsaa Exempler paa »Flyverøn«, »Flyvehyld« eller 

 som Fig. 3 viser, paa »Flyvebirk« og andre Vedplanter. Ogsaa Hind- 



Livskaar; „Lokalitet" derimod rent geografisk. Jeg tror heri at være i Overens- 

 stemmelse med forskellige andre Botanikere, f. Ex. Jaccard i Schweiz. 



