2. Vedplanternes Livsformer 



31 



men herpaa at grunde Forskellen mellem „Træ" og „Busk" synes mig gan- 

 ske urimeligt. Det strider for det første mod, hvad der i mangfoldige Tider 

 har været Skik og Brug, idet man har lagt Vægt paa det Habituelle 

 eller Fysiognomiet. En typisk Busk er, som ovenfor fremstillet, en lav 

 Vedplante med flere eller mange omtrent ens tykke (ikke særlig tykke) Grene, 

 som udgaar fra en Aksedel i Jorden eller lige over Jordfladen. Oftest har 



Fig. 22. Kristtorn-Krat i Vinding Skov (Bøg) ved Bryrup Station 

 (o. 30 km NV f. Horsens). 1900. (E.W.) 



Busken Æg-, Kegle- eller Halvkugleform. Busken „renser sig ikke" som 

 Træer i sluttet Stand, den faar ingen nøgen „Stamme". Hovedskuddet 

 (Primaksen) „dør" vist næppe tidlig, men trænges maaske til Side, formaar 

 i hvert Fald ikke at indtage nogen Herskerstilling overfor de andre Grene — 

 ligesom i Toppen af vist alle Løvtræer. Af de to Enebuske, som han af- 

 bilder Fig. 4, synes den nedres Primakse at være lodret, men den øvres er 

 vist bøjet til Side, i alt Fald ser jeg intet Tegn til, at den er „død". Begge 

 bør ubetinget kaldes Buske. 



Det er for det 2det ganske upraktisk at opstille dette Skel, thi det 

 fordrer, at man, hver Gang man vil vide, om man har med et Træ eller 

 en Busk at gøre, skal undersøge, om der kommer Skud op fra Jorden eller 

 ikke, og om disse Skud virkelig tog deres Udspring under Jorden, den Gang 

 de dannedes, eller ikke. Og hvis de nu kommer op fra Jorden, hvorledes 

 skal man da faa afgjort, om dette er noget, som hører til Artens Natur, 

 eller er noget sekundært, fremkaldt derved, at Jord og Løv og Mos o. a. er 

 blevet ophobet om Plantens nederste Grene, eller om den maaske ved dyb 

 Plantning af Gartner eller Skovarbejder har faaet sine nederste Grene ned 

 i Jorden (jvfr. om Bjærgfyrren S. 16)? Individets Historie vil jo i de aller- 

 fleste Tilfælde ikke være til at udrede, og naar en Botaniker, f. Ex., færdes 



