34 



3. Danmarks Vedplanter og Halv-Vedplanter 



3. Krybbuske (5 Arter). 



a. Espalierbuske: Melbær, Revling. 



b. Rankende: Linnæa, Tranebær. 



4. Klatreplanter (Lianer): Vedbend, Vedvindel (2 Arter). 



Halv-Vedplanter (36-46 Arter) 



1. Oprette. — Hindbær og" (26—36) andre Arter af Rubus, Gyvel, 

 Visse (4). (33—43 Arter). 



2. Krybplanter. — Soløje, Timian (2). 



3. Klatreplanter. — Bittersød (1). (Bukketorn). 



Antallet af vildt voksende Træer er omtr. 28. Naar Tallet kun 

 opgives »omtrentlig«, beror dette paa tre Omstændigheder, nemlig at 

 der er en Del Arter, der optræder baade som Buske og Smaa-Træer 

 (Kap. 2), at der er nogle Arter, om hvilke det er tvivlsomt, hvor vidt 

 de er vilde eller ikke, og at nogles Artsberettigelse er omtvistet. Det 

 samme gælder, og i endnu højere Grad, for Buskene og Halv- Ved- 

 planterne. Af Buske er der omtr. 37 Arter, af Dværgbuske 15 og 

 af Krybbuske 5. Halv- Vedplanternes Tal er o. 36—46 Arter. Om 

 Vedplanternes og Halv-Vedplanternes Morfologi og Anatomi henvises 

 her til O. G. Petersens Forstbotanik, Kbhavn 1908. Heller ikke kan 

 de forskellige Arters mange Formforskelligheder i det følgende om- 

 tales saa indgaaende, som de fortjener. Vi ved i Virkeligheden endnu 

 yderlig lidt om disse Forskelligheders sande Natur ; nogle er vist nok 

 kun Modifikationer, fremkaldte ved Jordbunden eller Klimaet eller 

 andre ydre Kaar, »inducerede« og »individuelle« Former, »Monstrø- 

 siteter«. Andre er utvivlsomt arvelige »Racer«, »Varieteter«, eller 

 hvad de bør kaldes, fremkomne af endnu ganske gaadefulde Aarsager 

 (de endnu saa ukendte »Mutationer«), ved Bastardering eller paa anden 

 Maade. En virkelig Indtrængen i og Besvarelse af disse vanskelige 

 Spørgsmaal maa føre langt ind paa Arvelighedslærens Omraade og 

 kan kun opnaaes gennem vidtløftige Forsøg, som, hvad Vedplanterne 

 angaar, frembyder ualmindelige Vanskeligheder paa Grund af deres 

 sene Frugtsætningsalder. Hvad man imidlertid kan, er at gøre op- 

 mærksom paa de afvigende Formers Eksistens, saaledes som f. Ex. 

 A. Opper mann har gjort 1908 i Afhandlingen om »Vrange Bøge«. 



Til de gaadefulde Formændringer hører ogsaa de, der kendes fra 

 Stubskud eller Skud, som fremkommer efter Beskadigelser ved Frost 

 eller af andre Aarsager, Sommerskud o. a. De har spillet en ikke 

 ringe Rolle i Arvelighedslæren, idet man har troet i dem at maatte 

 se atavistiske Former, d. e. Former, som ved et »Tilbageslag« er en 

 Gentagelse af Former, fra hvilke den paagældende Art tænktes at 



