60 



3. Danmarks Vedplanter og Halv-Vedplanter 



Kortet angivne øformede Areal i Hannover (sydlige Lüneburger Heide 

 m. m.). Dengier søger Forklaringen dels i Klimaet, dels i Konkur- 

 rencen med Bøgen, og hvad det Hannoveranske angaar deri, at den 

 fugtige mosede Bund der passer bedre for den end for Bøgen. Han 

 kommer til den Slutning, at Granen holder sig til de kontinentale 

 østlige Omraader med strængere og længere varende Vintre (en Fe- 

 bruartemperatur noget under Nul), men skyer de vestlige, atlantiske 

 Egne med deres milde Vintre. Denne Forklaring støtter han ogsaa 

 derpaa, at den mod Sydvest kun forekommer i en vis Bjærghøjde, 

 samt derpaa, at dens Vestgrænse i det store og hele er Østgrænse 

 for saa »atlantiske« Arter som Klokkelyng og Kristtorn. Ogsaa Ud- 

 bredelsen paa den skandinaviske Halvø stemmer, mener han, godt med 

 denne Antagelse; Vestgrænsen følger omtr. O-Isothermen for den kol- 

 deste Maaned (Februar). Det samme maa gælde for Danmark. Er 

 ikke ogsaa de Egne af Jylland, hvor den nu trives bedst, netop de 

 midterste, de som har den største Vinterkulde? Ved Bergen frukti- 

 ficerer den ikke — om fordi der er for lidt Lys eller for megen Fug- 

 tighed, vides ikke, skrives der i »Naturen« 1912, S. 27. Vinterkulde 

 taaler den godt, især naar Jorden ved Snelag skærmes mod for stærk 

 Afkøling. Dengier søger Grunden til, at milde Vintre hæmmer Gra- 

 nen i dens Udbredelse, deri, at den faar for kort Hviletid, for tidligt 

 Løvspring, og at Nattefrost og Snyltere derfor bliver farligere for 

 den. Han henviser til, at i mildt Klima bliver Veddet slettere og 

 løsere i Bygning. Tørt Foraar er ogsaa farligt for den, fordi For- 

 dampningen fra Naalene bliver for stærk, inden Roden kan faa til- 

 strækkeligt Vand. 



Denne Dengiers Forklaring af Granens Grænser synes meget natur- 

 lig, men det udelukker selvfølgelig ikke, at den klimatiske Grænse 

 andre Steder ikke endnu er naaet, f. Ex. i Sydvest-Sverige og i Øst- 

 Danmark. Det maa vel ogsaa gælde for den, som for andre Planter, 

 at en Faktor mere eller mindre kan erstattes af en anden, og at 

 gode Jordbundsforhold eller kolde Jorder, som i fugtige Egne, kan 

 bøde noget paa ugunstige Klimatforhold, hvad Dengier ogsaa fremdra- 

 ger for Lüneburg Heides Vedkommende. 



P. E.Müller har imidlertid (1913) givet en indgaaende Kritik at 

 Dengiers Angivelser og Slutninger. Han hævder fremdeles sit Stand- 

 punkt angaaende Granens Vestgrænse. Han betegner Dengiers An- 

 givelser af Klimaets Betydning for Udbredelsen i Sverige-Norge, som 

 til Dels urigtig begrundede; han henviser til svenske Botanikeres Iagt- 

 tagelser over Jordbundens Betydning og til Dengiers egen Angivelse, 

 at det fattige og tørre Diluvial sand ikke synes at byde den noget 

 naturligt Voksested i Nordtyskland, og til at ogsaa Angivelser om 



