70 



3. Danmarks Vedplanter og Halv-Vedplanter 



Lit.: Feucht i Schenck u. Karsten Vegetationsbilder 9: 8, Taf. 45, 47. 

 H. & O. 457. Klein 1908. Joh. Lange 1886: 98; 92: 87. P.E.Müller 

 1871. A. Oppermann FF. 4: 24. O. G. Petersen 08: 243—51; 16: 21. 

 G. V. Prytz i Salmonsens Lexikon. 



Af andre ^4&/<?s-Arter kan nævnes A. Nordmanniana Lk. t fra Kaukasus, 

 et værdifuldt Parktræ. Balsamgran (Abies balsamea L.) N. Am.; A. no- 

 bilis Lindl.; A. concolor Lindley & Gordon; Douglas-Gran (Pseudotsuga 



Fig. 51. De to store Ædelgraner ved Holsteinborg, 14. Juni 1912. De var da nøjagtig 

 100 Aar gamle. Den tykkeste var 3,45 m i Omfang. (E. W.) 



macronata (Raf.) Sudw., P. Douglasii Garr.) fra N. Am. (Oregon, Washing- 

 ton). OGP. 08: 251—260; 16: io. A. Oppermann 1912 b, FF. 4: 40, 426. 

 Om mange andre, hist og her plantede Arter af Abies og Tsuga se OGP. 1908 

 og 1916; Bloch Le; S. M. Storm 1915. 



Skovfyr (Pinus silvestris L.). Norsk: Furu. Svensk: Tall. 



Skovfyrrens nuværende Udbredelse i vild Tilstand strækker sig 

 over det meste af Europa og N. Asien. Den er nu ikke vild i Dan- 

 mark, saa lidt som i Britannien (undtagen i Skotland 1 ), N. og V. Frank- 

 rig, Belgien, Holland og Nordvesttyskland. Den er indført i Slesvig- 

 Holsten, men tyske Forstmænd siger, at Klimaet i Almindelighed ikke 

 er gunstigt for den; det er især de fugtige, blæstrige Kystegne, som 

 er ugunstige. Det samme gælder aabenbart for Sverige. Hosføjede 



1 P. silvestris v. scotica danner mest den øvre Skovgrænse i Skotlands Bjærge. 

 Om denne Form se P. E. M. 1916. 



