3. Danmarks Vedplanter og Halv-Vedplanter 



73 



Dels blevne skuffede; navnlig taaler den daarlig Vestjyllands Blæst 

 og fugtige Luft, hvortil kommer den magre Jord; Svampeangrebene 

 fremmes derved. Dog siger J. Helms (1902: 344) om Skovfyrren, 

 at naar Jordbunden er god, kan den trives selv i Jyllands Hede- 

 og Klitegne, men skal den kæmpe baade med Næringssorger og 

 med barske Vindforhold og Snyltesvampe (Lophodermium), saa giver 

 den tabt. Naar den trives saa godt paa Bakkerne ved Tisvilde, 

 maa det skyldes, at den træffer god Jord (gammelt Agerland) under 

 Flyvesandet 1 . 



I de nu tyske Dele af Jylland indførtes den c. 1780 (Heering); dog 

 angiver Den gl er, at allerede 1595 anlagde Grev Heinrich von Rant- 

 zau Fyrrekulturer ved Itzehoe, som dog meget længe var enestaaende. 



Skovfyrren saar sig selv under gunstige Kaar ogsaa paa Jyllands 

 Heder, f. Ex. paa Frederiks- og Hald-Hede S. f. Viborg (Eug. W., 

 A. Mentz 1911). I Lyngby Mose findes flere velvoksne, selvsaaede 

 Exemplarer, og langt ude i den Store Vildmose fandtes et lille Exem- 

 plar, som maaske nu er fortæret af Mosebrand, men »ny Udsæd fore- 

 gaar stadig« (Knud Jessen). Ligeledes omtales selvsaaede Exemplarer 

 paa Falster (Koch 1862: 88), ikke at tale om Almindingen paa Born- 

 holm (Warming 1914: 326, Fig. 18). 



Skovfyrren kan naa en Alder af flere Hundrede Aar. Den bliver 

 ikke saa høj som Rødgranen, o. 25 — 35 m, dog nævnes ogsaa i Tysk- 

 land »indtil 40 m« især paa Sandbund. De største Omfang her fra Dan- 

 mark, som Lange angiver, er o. 2 m. og den største Højde er o. 25 m. 



Heering nævner et Træ i den nu tyske Del af Jylland, der har Omf. 

 3,68 m; fra Polen angives 4 m som det største. I Norge kan den 

 naa 4,39 m Omfang (Wille). Fra Sverige kendes Træer op imod 4 m 

 i Omfang, noget over 200 Aar gi. 



Skovfyrren bliver blomstringsdygtig i fri Stand ved 15 Aars Alder, 

 i sluttet meget senere. Blomstringen finder Sted samtidig med Løv- 

 springet, nemlig sidst i Maj. Men Frøene modnes først det 2det Efter- 

 aar og falder først ud af Koglerne det derpaa følgende Foraar. 



Skovfyrren viser mange For m forskelligheder. Nogle er frem- 

 kaldte af Kaarene (individuelle), f. Ex. ved Vind, hvilket vil blive 

 omtalt senere (Kap. 6), andre ved Samlivet med andre Træer; unge 

 Træer har en spids, kegleformet Krone; i tæt Skov faar de som 

 ældre, høje, slanke Stammer med en lille Krone (Fig. 4) ; frit staaende 

 Træer har derimod ofte en bred, aaben og noget flad Krone, som op- 

 løses i flere lige tykke Grene, men selv i fuldt Lys »renser« den sig 

 og danner en nøgen Stamme, fordi den er et saa udpræget Lystræ. 



1 Metzger udtaler sig om dens Fremtidsudsigter i Forsti. Diskussionsforen. 1905, 

 hvortil Diskussion. 2 Se Lunddahl i T. f. Skovbr. 1. 



