3. Danmarks Vedplanter og Halv- Vedplanter 



75 



hæver navnlig Konkurrencen med andre som væsentlig betingende 

 dens Udbredelse 1 . I Pyrenæerne og de franske Alper danner den 

 statelige Skove, der minder om Granskove. I Schweiz, Tyrol og Kar- 

 pathens er den lavere, har mere Karakter af et mangestammet Træ 

 eller af en Busk med til Dels nedliggende Grene, og danner lave 



Fig. 53. Bjærgfyr i Aal Plantage; GI. Planteskole. 35 Aar gl. (Klitvæsenets Udstilling 

 i København 1888). 



Krat i Højbjærgene. Den er henvist til alle mulige elendige Vækst- 

 pladser, som andre vrager; »den beboer den svuppende Højmose, de 

 tørreste Dolomit-Stenbrud og de mest solhede Klippehælder i Højbjær- 

 gene, den trives fortræffelig i Kultur paa Klitternes Flyvesand og 

 Lynghedens magre Jord« (Schröter). I sin Fordringsløshed og Nøj- 

 somhed ligner den Hedelyngen, den taaler ogsaa ligesom denne at 

 vokse paa humussur Bund. 



Til Danmark kom den første Frøsending 1798. Bjærgfyrren plan- 

 tedes flere Steder (H. & O.: 475; Oppermann 1915: 2) med Odsherred 

 som Udgangspunkt; men først for et halvhundrede Aar siden begyndte 

 man at faa Øjnene op for dens udmærkede Egenskaber, og nu er den 

 »vort fjerde Hovedtræ«. Den er »vort nøjsomste Træ« (P. Borch), 

 den holder ud i Vestjyllands blæstrige Klima, taaler Fugtighed og 

 Nattefrost saa vel som brændende Sol, har faaet en udstrakt Anven- 

 delse især i Vest- og Midtjylland, hvis landskabelige Fysiognomi den 



1 P. E. Müller 1885, 1887, 1888, 1889, 190-2, 1903. 



