78 



3. Danmarks Vedplanter og Halv-Vedplanter 



er rimeligvis kommen sent og fra Syd, og senere end Bøgen 1 . Den 

 findes hos os mest indsprængt i Løvskov, hyppigst paa Bornholm, 

 hvor den træder i Stedet for Bøgen (se S. 36), for øvrigt temmelig 

 hyppig i Landets sydligere Egne (Sydsjælland, de sydlige Øer, Sydfyn); 

 derimod er den ret sjælden og maaske kun plantet i Nordsjælland 

 (aim. i Jægerspris Nordskov og Slotshegn). Den findes hist og her 

 i Østjylland, ogsaa i Silkeborg-Egnen. Den har sin Nordgrænse i 

 Danmark, idet den i Norge kun er plantet. Vaupell siger, at den 



ikke findes nord f. Limfjor- 

 den, men Hemberg (1913) 

 har faaet Oplysninger fra 

 Skovrider Colding om, at 

 den findes spredt i Øst-Vend- 

 syssel (Dronninglund- og Sæ- 

 by Skove). Dens nordligste 

 naturlige Voksested i Europa 

 er altsaa her ved 57 0 20' NBr., 

 men Hemberg mener, at den 

 endnu ikke har naaet sin kli- 

 matiske Nord-Grænse ; endnu 



Fig. 55. Avnens Forekomst i Europa angivet ved den yed Stockholm modner den 

 kraftige Linie. Efter Kirchner, Loew u. Schröter. . ^ 



som dyrket sine Frø. I Sve- 

 riges sydligste Del, syd for en Linie fra det sydlige Halland til den 

 midterste Del af Øland er den en almindelig Bestanddel af Skovene. 

 (Nærmere hos Hemberg). Om den øvrige Udbredelse i Europa kan 

 henvises til Fig. 55. 



Avnen bliver især paa Bornholm og Lolland-Falster et middelhøjt 

 Træ (6 — 12 m højt; sjælden meget over 20 — 25 m; Fig. 56), med en 

 glat, grønlig graa Stamme, der minder om Bøgens, men er kantet med 

 lave Kamme og flade Furer og kan være krum eller snoet. 



Paa Lolland træffes ofte Exemplarer, som har været topstævnede 

 højt oppe. Efter Prytz fandt denne Stævning Sted, fordi Topkvi- 

 stene var et yndet Vinterfoder for Vildt (og maaske Husdyr), samt 

 fordi det, som Dyrene ikke aad, tilfaldt Skovens Personale eller Bøn- 

 derne; dette sidste førte til, at man huggede tykke Grene eller Stam- 

 mer ned. Oppermann afbilder en topstævnet Skov paa Lolland 

 (1898: 289); han mener, at Bønderne fik Lov til at hugge Avnen, 



1 Efter Vaupell (1863: 44) skal den være indfort i Sjælland og have i nyere 

 Tid bredt sig stærkt. Efter Gunnar Andersson indvandrede den efter Ællen 

 og Egen i Egetidens sidste Del og samtidig med Tilia platyphylla, Kristtorn, Navr 

 og Spids-Løn {Acer platanoides). Hemberg (1913) antager, at den indvandrede ved 

 Hjælp af Dyr (Trækfugle). 



