100 



3. Danmarks Vedplanter og Halv- Vedplanter 



Munkebjerg, hvis Ejer freder de faa Exemplarer, som findes her, mod 

 Befolkningens Efterstræbelser (til Gravkranse). Det er maaske endog 

 tvivlsomt, om den her ikke blot er forvildet, f. Ex. ved Frøudsæd fra 

 Haver. (Den store Herregaard Tirsbæk ligger lige overfor paa den 

 modsatte Side af Fjorden). Den opdagedes ved Munkebjerg af In- 

 geniør Rob. Rowan, da Jernbanen gennem Skoven blev udstukken 

 i 1865. Derefter fandt Ingeniør Sigvald Müller den ogsaa i Munk 

 Skov, Andkjær Sogn, s. f. Vejle Fjord, i tæt Bøgeskov. Botanisk 

 Forening udsendte saa 1866 H. Mortensen for muligvis at finde 

 den andre Steder, nemlig ved det Fjellerup, som nævnes af Kylling 

 (1688): den skal vokse »udi en Skov ved Fjellerup«. De forskellige 

 Fjellerup'er, som findes i Danmark, besøgtes, særlig det ved Mejl- 

 gaard i Djursland, hvor den »for mange Aar siden har vokset i 

 Strandskoven«, men forgæves. Hornemann skriver udtrykkelig, at 

 man »ikke finder den vildtvoksende i Danmark«. 



Mortensen skriver om Voksestedet ved Vejle Fjord: »Paa mange 

 Steder ses Taxen som store, vidt forgrenede Buske. Den er utvivl- 

 somt lige saa vildt voksende som Kristtornen og Enen« (Fig. 67). 

 Han udtaler den Tanke, at den ved Mejlgaard skulde være forsætlig 

 udryddet, fordi den blev brugt til Fosterfordrivelse. Man kunde maa- 

 ske ogsaa tænke paa dens — i alt Fald for Heste — meget giftige 

 Egenskaber (Alkaloidet Taxin), som har gjort den hadet 1 . 



Taxen er funden i interglaciale Moser hos os, men hidtil ikke 

 postglacial. I de nordiske Oldtids-Museer findes dog mange Redskaber, 

 til hvilke den er benyttet, især Buer (Conwentz), og den er funden i 

 Sverige fra Egeperioden. 



Taxen er en asiatisk og europæisk Art, som helst vokser paa lidt 

 fugtige Steder i Skove og i Skygge af Træer. Den regnes af Se- 

 lander til de atlantiske Arter. Den findes vild i Landene rundt om 

 os, i Norge særlig langs Kysten, men den er ømtaalig for Frost; 

 Nordgrænsen gaar omtr. fra Søndmøre (6272 NBr.) over til Gotland 

 i Sverige. Særlig rigelig synes den at findes saa langt nord paa som 

 ved Särö i Halland (Bot. Centralbl. 128 : 18). I Stockholmsegnen 

 findes den mange Steder ved Kjesten. Efter Heering er den ikke 

 funden vild i Slesvig og Holsten. 



Taxen hører til de Træer, der forsvinder, fordi Mennesket efter- 

 stræber den bl. a. paa Grund af dens værdifulde Ved , og den for- 

 merer sig kun vanskelig. Abromeit kalder den »seltenster Bestandteil 

 der ostpreussischen Wälder«. 



Den er i vore Haver oftest en Busk, men kan i Mellemeuropa 



1 Nærmere hos OGP. 1908: 202. 



