122 



3. Danmarks Vedptanter og Halv- Vedplanter 



af Rodskud eller af underjordiske Grene, som i Tidens Løb er blevne 

 begravede af Planterester og Jord (Mör) ; se S. 32. En af Graebner 

 opstillet Varietet »Erikae« er afbildet i hans »Dünenbuch« S. 250; 

 den er ganske nedliggende. 



Den er en ægte Tueplante (se Fig. 75) med længevarende Prim- 

 rod, og den spreder sig meget let ved sine af de visne Blosterblade 

 og Kapselklapperne længe omsluttede Frø, endog over store Stræk- 

 ninger, f. Ex. fra Sverige til Grenaa 1 . 



En Lyngplantes Alder er hos os vel fra 10 — 25(— 42) Aar. Stam- 

 merne kan faa et Omfang af 8—9 cm (OGP.); et Exemplar i Norge 

 var efter Schübeier 42 Aar gl. og havde et Stammetværsnit af 23 mm. 

 De nedre, ofte paa Jorden hvilende Grene kan findes rodslaaende i 

 deres nederste Dele med haarfine Rødder 2 . 



Løvspringet finder sent Sted (Begyndelsen af Juli). I Spidsen af 

 de lange Aarsskud sidder kraftige Sideskud ; derunder et Afsnit med 

 blomstrende Dværggrene, og under dette et Antal i Almindelighed 

 aldeles ugrenede, ikke blomstrende Dværggrene; disse sidste lever 

 i 2—4 Aar og har tydelig afgrænsede Aarsskud, idet Bladene paa 

 Aarsskudsgrænserne er mindre og rykkede tættere sammen. Aars- 

 skuddene af Langgrenene er grenede, da Sidegrene udvikles i Ud- 

 springsaaret. Dette og Mangelen af egentlige Knopskæl taler for at 

 anvise den en Plads blandt Halvbuskene. 



Lyngen er en lyselskende Plante, der ikke taaler stærk Skygge; 

 den kan være Skovens Pioner, siger Biisgen, men saa kan Skoven 

 fortrænge den, indtil Mordannelse i Skoven hjælper Lyngen frem til 

 Sejr over Skoven. I mørkere Skove ser man den ofte kun langs 

 Vejene eller Udkanterne eller paa lysaabne Steder; ved en Brandlinie 

 i Tisvilde Hegn, hvor Granerne op til en saadan var hugget bort, viste 

 det sig, at Lyngplanterne, der havde været overskygget af Træerne, 

 laa ned og strakte sig med lange, nedliggende og nøgne Grene ud 

 mod Lyset, og først udenfor Granernes Skygge var der bladbærende 

 friske Skud. I lysaabne Skove og Krat, f. Ex. i Aspekrat paa Jyl- 

 lands Heder, kan den dække Bunden ret tæt. 



I August-September kommer Lyngen i Blomst, og den mørkebrune 

 Hede faar da et smilende yndigt Skær af rosenrødt. 



Lit.: Holmboe i „Naturen" 1911. Lindmari 1914: 255. Malme 1908. 

 A. Mentz 1906, BT. 27. OGP. 08: 370; 16: 427. Warming 1884: 46; 

 1887: 207; 1909: Fig. 178, 180, 181, 182. 



1 Se Warming 18S7 i Grønlands Plantevækst, Meddel, om Grønland, 12: 207. 

 Den danske Planteverdens Historie efter Istiden, S. 13; Kjøbenhavn 1904 (Gads 

 Forlag). 



2 Warming 1884: 46. Se ogsaa „Klitterne* 1909. 



