128 



3 Danmarks Vedplanter og Halv- Vedplanter 



Lit.: OGP. 08: 374; 16: 402, Fig. 202. Warming 1884: 45, 47, 101; 

 1912: 6, Fig. 1—3. 



Pors [Myrica Gale L.). 



Pors er nærmest en i Europa vestlig (atlantisk) Art, som allerede 

 skal have været til Stede i Jylland i Fyrretiden (Heering). Den 

 vokser i Moser og paa Bredder af Søer især i Hedeegne og derfor 

 almindeligst i Jyllands vestlige og midterste Egne samt i Nordsjæl- 

 land, sjælden i de andre Egne af Landet. I Norge og Sverige er 

 den almindelig omtrent op til de nordligste Egne, i vaade Moser og 

 forsumpede Skove. 



Pors er en lille, løvfældende Busk paa op til 0,8 — 1 m Højde eller 

 noget højere, oftest 0,5—0,8 m. Den har typiske Jord-Udløbere, som 

 omtalt og afbildet S. 28; paa Grund af disse Udløbere danner den 

 ofte Samlag paa mange Metres Tværmaal. Den har Smaaknolde paa 

 sine Rødder, der menes at have gavnlig Indflydelse paa Rødgran (T. 

 f. Skovv. 16, S. 100). Han-Raklerne er fremme Aaret før Blomstringen, 

 der finder Sted i Maj. 



Lit. : Lindman 274, Fig. 23. OGP. 08: 284; 16: 93. Warming. 



Ovenfor omtaltes allerede 



Graaris eller Krybpil [Salix repens L.) S. 112 og 

 Klitrosen (Rosa pimpinelli folia L.), S. 114. 



De er lave eller middelhøje Buske med underjordiske vandrette 

 Stængler og bør derfor ogsaa mindes her. 



6. KRYBBUSKE 



Denne Livsform omtaltes S. 24 — 26. En Overgang til dem dannes 

 paa en Maade af nogle middelhøje Buske, som i Skovene ofte har 

 Grene, der ligger ned paa Jorden, dækkes af Muld og Løv og slaar 

 Rødder; disse Grene bliver altsaa underjordiske Vandreskud. Af 

 Arter, hos hvilke dette kan findes, kan nævnes: Alpe-Ribs, Solbær, 

 Stikkelsbær, Dunet Gedeblad, Ulvsrøn, Benved, Kristtorn (S. 29 og 

 Eig. 22), og egentlig kan Graaris og Mosebølle maaske bedst sammen- 

 stilles med disse. Dernæst er der Lianerne Vedvindel og Bittersød, 

 som ogsaa optræder paa denne Maade. 



En anden Overgangsmaade danner de Smaatræer eller Buske, som 

 under ugunstige Kaar, navnlig paa blæstrige Steder, lægger deres 

 nederste Grene ned paa Jorden, hvor de maaske ofte slaar Rødder. 

 Saadanne Vækstformer trælfes hyppig i Højbjerge og Polarlande (se 

 f. Ex. Chr. Kruuses Billeder i Meddelelser om Grønland Bd. 49). Her 

 kan ogsaa mindes om Enen (Fig. 20), Hedelyng o. a. 



