138 



3. Danmarks Vedplanter og Halv- Vedplanter 



Slyngplanter formaar ikke at slynge sig om Stammer, der er over 

 en vis Tykkelse, og saaledes gaar det ogsaa Vedvindel; tykke Træer 

 magter den ikke. Det er derfor ret besynderligt, at den kan komme 

 saa højt op i Træerne, som den faktisk gør. Gaaden maa formentlig 

 løses saaledes: det er vist især i Ege- og Grantræer, at den naaer 

 saa højt op, og det er da Egenes mange Vanris og Granernes eller 



Fig.84. Et lille Træ, hvis Stamme er prop- Fig. 85. Vedvindel (Lonicera periclymenum) paa Fyr. 



trækkerformet indsnøret af Vedvindel. Rø Plantage paa Bornholm. Juli 1911. (A. Hesselbo.) 



Ris Skov ved Aarhus. (Vagn Petersson fot.) 



Skovfyrrenes vandret udstaaende Sideskud, der hjælper dem (Fig. 85); 

 naar det er andre Træer, som en Plante er naaet højt op i, maa 

 den vel have begyndt i de unge og tynde Træer. Naar den een 

 Gang er kommen op, vil dens ofte 5—7 cm tykke og oftest flere om 

 hverandre som Tove slyngede Stængler kunne hænge løst ned paa 

 Træets Side, saaledes som Fig. 86 — 87 viser, uden at dette hindrer 

 den videre Udvikling. 



Vedvindel hører til de Vedplanter, der kan lægge sig ned paa 

 Skovbunden, hvor dens Stængler slaar Rødder og efterhaanden bliver 

 underjordiske, idet de dækkes af Muld og Løv. De kan blive flere 

 Metre lange. Fra disse underjordiske Stængler hæver tynde Grene 



