154 



4. Træernes Rødder 



ællens og løber længere ud. Bornebusch har 1914 givet en over- 

 maade omhyggelig og ved flere Billeder, ogsaa anatomiske, oplyst 

 Fremstilling af Rødællens Rodsystem paa forskellig Bund, dens »Vand- 

 hentere« (S. 71) og Trang til strømmende Vand og en vis Iltmængde i 

 dette«; »Vandhenternes« afvigende anatomiske Bygning forklares som 

 formentlig nyttige til at lette Røddernes Liv i det iltfattige Jordvand. 



Rigdommen af Grene paa et Træs Rødder og navnlig af Suge- 

 rødder afhænger meget af Bundens Rigdom paa Næring, som oven- 

 for bemærket. Nogle Arter har normalt en »intensiv« Grendannelse, 

 d. e. danner meget talrige og stærkt grenede Sugerødder, f. Ex. Bøgen. 

 Hos andre er Langrødderne overvejende, og deres Sugerødder er 

 færre. Sugerødder udvikles især i de øverste Jordlag og gennem- 

 væver de formuldende Blade paa Skovbunden. Deres Opgave er Op- 

 tagelse af Vand og Næring; derfor er de i deres yngste Dele ud- 

 styrede med Rodhaar, hvis de ikke i Spidsen er helt omgivne af 

 Svampehyfer (ektotrofisk Mykorrhiza). Sugerødderne dør for største 

 Delen efter nogen Tids Forløb; der maa aabenbart dø mange Rød- 

 der i Tidens Løb ligesom der dør mange Kviste og Grene i Træets 

 Krone, men nærmere herom vides næppe 1 . 



Røddernes Udvikling afhænger paa flere Maader af Jordbunden. 

 Der er saaledes Forskel paa deres Udvikling opad og nedad paa en 

 Bakkeskraaning; de Rødder bliver kraftigst, som vokser med Faldet. 



Støder en Rod mod en fast Bund, f. Ex. et Ahllag, maa den bøje 

 til Side og faar ofte ejendommelig Form. Ligeledes vil et Rodsystem 

 kunne antage ganske ejendommelig Form, naar Rødderne hindres i 

 at aande, f. Ex. derved at de plantes for dybt, hvorover P. E. Mül- 

 ler har gjort interessante Iagttagelser paa Graner, der var plantede 

 i dybe, »rosenske« Huller i Heden: alle de oprindelige Rødder var 

 døde (kvalte), men fra Rodhalsen havde der udviklet sig nye Rød- 

 der, som gik først opad langs Hullets Sider og sluttelig vandret ud 

 i Hedens Mortørv. 



Prof. C. V. Prytz har meddelt mig forskellige Iagttagelser at 

 Fremtoninger, Rødderne vedrørende, som fortjener at anføres her. 

 Ved Plantning (Prikling) bliver en Rod ofte bøjet først opad og der- 

 paa til Siden; den vokser da ofte videre, idet dens Bugt danner et 

 Øje, som ved paafølgende Tykkelsevækst kan blive til en hel Knude. 

 De paagældende Planter vokser kendelig mindre i Højden end de 

 Planter, der ikke faar deres Rod bøjet. — Naar Forstmanden vil 

 plante Eg, som er 2 Aar gammel, maa han Aaret forud »rodstikke« 



1 Om Røddernes Anatomi, Næringsoptagelse, Saftledning, Regenerationsevne 

 m. m. se forøvrigt O.G.Petersen 1908: 142—160. 



