4. Træernes Rodder 



155 



den, d. v. s. med en skarp, særlig formet Spade skære Roden over i 

 vis Dybde; fra Snitfladen udvikler der sig derefter talrige nye Rod- 

 der; men de »rodstukne« Planter vokser kendelig mindre i Højde end 

 de Planter, hvis Rødder forbliver urørte. 



Rodkonkurrence. Det kan jo ikke være andet end, at der 

 maa finde en Konkurrence Sted mellem Planterne i Jorden lige saa 

 vel som over Jorden, altsaa ogsaa mellem Rødderne af de forskellige 

 Træer, være sig af samme eller af forskellige Arter. Jo mere Rod- 

 systemet er ens i Bygning, desto skrappere maa antagelig Konkur- 

 rencen blive; jo mere forskellig, desto bedre kan Arterne formentlig 

 forliges i samme Samfund. I nogle Tilfælde antages det, at være 

 Stoffer, som en Arts Rødder udskiller, der er skadelige for andre 

 Arter, saa at Samlivet mellem dem er vanskeligt eller umuligt. Men 

 oftest er det vel ligefrem Næringskonkurrence, idet det ene Træ tager 

 Plads op for det andet. Neger angiver, at Skyggetræer i Regelen har 

 et fladt eller i det mindste ikke meget dybtgaaende Rodsystem (Rød- 

 gran, Ædelgran, Bjærgfyr, Bøg o. a.), medens de fleste Lystræer har 

 et mere eller mindre dybtgaaende Rodsystem (Skovfyr, Lærk. Eg, 

 Ask o. a.). Dette synes nogenlunde at slaa til, men om han har Ret 

 i at sætte dette i Forbindelse med Bundvegetationens Natur, synes 

 mig tvivlsomt. Han henviser til, at paa den stærkere belyste Bund 

 er der en rigere Bundvegetation, og denne konkurrerer med Træernes, 

 saa at disse dybere voksende Rødder fortrinsvis udvikles. Omvendt 

 med Skyggetræerne, hvis Rødder ingen Konkurrenter har. 



At der finder en Konkurrence Sted mellem Rødderne af Urter og 

 Buske, der vokser omkring et Træ, ses ofte deraf, at disse vantrives, 

 fordi Træet »tørrer Jorden ud«, d. e. det bemægtiger sig ved sine 

 Rødders Hjælp Jordens Vand og Næring til Skade for de min- 

 dre og svagere Arter, saa langt den formaar at strække sit Rod- 

 system ud. 



Forstmændene taler om en Arts »Spredningsevne« 1 . Derved 

 forstaar de, at Individer, der vokser paa samme Jord og har samme 

 Alder, f. Ex. en ung Opvækst af Eg eller Bog, ikke udvikler sig 

 ensartet, idet allerede tidlig nogle tager Luven fra de andre og under- 

 trykker dem, saa at der bliver stor Forskel mellem dem i Højde, 

 Tykkelse m. m. 2 . I mange Tilfælde maa Aarsagen vistnok søges i Rod- 

 konkurrencen. Dennes Fænomener er endnu kun yderst lidet kendte, 

 men de fortjener en omfattende Undersøgelse. Det spiller herved maa- 



1 Se f. Ex. Hauch i Bot. T. 26. 



2 Dette vildledende Ord „Spredningsevne" har Hesselman i Svensk foreslaaet 

 ombyttet med „skiktningsformåga" ; et bedre dansk Ord kan vel findes. 



