158 



5. Træernes af indre Anlæg fremkaldte Former 



byrdes, drejer sig om Adgang* til Lys og Næring og Forholdet til 

 Tyngden. Det er en stor Mængde Opgaver til Forstaaelse, som et Træ 

 stiller til Plantef3^siologen. Kronen paa Træer med gennemgaaende 

 Hovedstamme bliver i Regelen ret typisk kegleformet, især i fri Stand. 



Hos de allerfleste Træer taber Hovedaxen dog for eller senere sin 

 dominerende Stilling, den bøjes til Siden, og Sidegrene bliver lige 

 saa kraftige som den eller kraftigere, den »løser sig op« i et større 

 eller mindre Antal opad stræbende Grene med noget nær lige Kraft, 



dre »opløser« sig. Fyrren har som nng en udpræget gennemgaaende 

 Stamme (Fig. 97); under gode Kaar fortsætter denne sig op i Kronen 

 (Fig. 4), men hos gamle Træer, især paa mager Jord bliver Side- 

 grene undertiden i Kraft lig Hovedaxen, som slet ikke kan paavises 

 mere, og Træets Fysiognomi kan blive meget forskelligt. 



Spørgsmaalet om Hovedskuddets Fortrængen af en Sidegren, der indtager 

 dens Væksretning („Sympodiedannelse"), kan ikke behandles her; der maa 

 henvises til Warmings „Almindelig Botanik", til O. G. Petersens Forstbotanik, 

 samt hans Afhandling i Tidsskr. f. Skovvæsen 15 A og „Forstbotaniske Under- 

 søgelser" 1906. 



En Aarsag til, at en Stamme fortsætter sig højt op, næsten til 

 Toppen af Kronen, kan ogsaa det være, at Træet har vokset i tæt 

 Stand, saa at Sideskuddene er bleven dræbte af Skyggen. Ogsaa 

 her er det aabenbart Ernæringsspørgsmaalet , som spiller en Rolle: 

 Hovedaxen faar alene eller dog overvejende den Næring tilført, som 



Fig. 97. Toppen af en ung Skovfyr: den har 5 Aars- 

 skud. Grenvinklernes Forskelligheder ses tydelig. 

 (E. W ) 



der naturligvis selv efterhaanden 

 tager af i Tykkelse (f. Ex. Heste- 

 kastanie, Hvid -Pil, Ælm, Bøg 

 (Fig. 5, 26), Eg (Fig. 6). Grunden 

 til, at Stammen saaledes taber 

 sig, maa vel bl. a. søges i Er- 

 næringsforholdene. Jo bedre disse 

 er, desto mere Næring vil der 

 strømme tilvejrs gennem Stam- 

 men; jo slettere, desto vanske- 

 ligere vil der strømme mere Næ- 

 ring til denne end til Grenene. 

 Jo højere et Træ bliver, desto 

 vanskeligere bliver Ernæringsfor- 

 holdene i Kronens Top; derfor vil 

 de fleste høje Træer have en stam- 

 meløs Krone i Toppen. Unge 

 Træer har oftest gennemgaaende 

 Hovedaxe, medens denne hos æl- 



