5. Træernes af indre Kræfter fremkaldte Former 



179 



planterne angaar ofte saa smaa, at kun Forstmandens øvede Øje op- 

 dager dem. Her kan for Danmarks Vedkommende henvises til Hauchs 

 .Iagttagelser over Bøgenes Vækst i forskellige Egne af Danmark. 

 Han har i en Afhandling (1906) omtalt den Række Forskelligheder 

 i Vækst og Form m. m., som han har iagttaget hos Aarsskuddene og 

 hos hele Træet i Skovene paa Langeland, Bregentved og Frijsenborg, 

 og hans Resultat er, at de skyldes Forskel i Standplads (Jordbund 

 og Klima), hvori han vistnok har Ret, eftersom det gælder ikke 

 spredte enlige Individer i Skovene, men man har vel Lov at sige: 

 Skovene som Helhed. 



Men sluttelig gives der en Række Former, som snarest gaar ind 

 under Begreber, som vi i Menneskelivet kalder Vanføre og Ab- 

 norme, og som vel oftest optræder enkeltvis. løvrigt kan man til 

 disse ogsaa godt henregne en Del Former, der er omtalt i det fore- 

 gaaende, saasom Hængetræer, Pyramidetræer og fl. Skillelinierne er 

 ikke skarpe. A. Opper mann har til Betegnelse af saadanne Former 

 indført det »gamle Folkeord«: vrang 1 i sin store Afhandling 1908 

 om »Vrange Bøge« (se navnlig S. 151 if.). En saadan Form af Bøg 

 er f. Ex. den foran afbildede fra Forsthaven (S. 39), og Hængebøgen 

 Fig. 27, som ogsaa begge omtales og afbildes af Oppermann. Gennem 

 langt over hundrede udmærkede Fotografier giver han Billeder af 

 saadanne hos navnlig Bøgen forekommende vanføre og abnorme Indi- 

 vider; betegnende er den lange Række af Egenskabsord , som han 

 anvender for at navngive Afvigelserne og Formmangfoldigheden, f. Ex. 

 krøllet, skruet, purret, bugtet, proptrækkerformet, zigzagformet, slange- 

 formet, redeformet, hængende, krybende 2 osv. Flere Arters afvigende 

 Former er omtalt i det foregaaende, hvor dog en udtømmende Frem- 

 stilling ikke er tilstræbt 8 . 



1 Se ogsaa Sarauws Anvendelse af Ordet i Afhandlingen „Ret og vrang paa 

 Blade og Grene" 1893. 



2 Dette Ord anvendes dog anderledes af Botanikerne, der bruger „repens" 

 om den vandret paa Jorden nedliggende Gren, der slaar Rødder. I en Mose 

 i Sverige har Berggren (1872) fundet Fyrretræer med nedliggende, meget krum- 

 mede og bugtede Stammer og endog begravede 1 — 2 Fod dybt i Tørven, men det 

 ses ikke, at han fandt Birødder. Nedliggende Stammer faar som bekendt mange 

 Træer og Buske i Højfjældene og Polarlandene ; til Dels sker dette ved Snetryk, 

 men „krybende" er de strængt taget ikke. 



3 Det forekommer mig noget ubilligt, som Oppermann gør S. 138 — 39, at be- 

 brejde Joh. Lange, H. Mortensen og E. Rostrup, at de ikke eller kun undtagelsesvis 

 nævner de vrange Former; dels drejer det sig jo dog om kortfattede floristiske 

 Haandbøger eller „Floraer", dels har disse, som Regel enkeltvis forekommende, 

 Afvigelser uden Tvivl staaet for dem som noget abnormt, endog maaske noget 

 pathologisk, der i saa kortfattede Fremstillinger ikke burde have Plads. 



12* 



