5. Træernes af indre Kræfter fremkaldte Former 



183 



søg, — Forsøg, som viser Kaarenes mangfoldige Indvirkninger, og 

 Forsøg — langvarige og besværlige, især hvor det gælder de sent 

 forplantningsdygtige Vedplanter — der viser, om Arvelighed kan op- 

 naas helt eller dog for visse Procenter. 



A. Oppermann har ogsaa i disse vanskelige Spørgsmaal valgt 

 den eneste rette Vej til Klarhed: Forsøgets. Han har i Tidsskr. 

 f. Skovvæsen (1909: 20) resumeret sine Resultater; den os her særlig 

 interesserende Sætning lyder saaledes: Afkommet [af vrange Bøge] 

 er overvejende abnormt, men i øvrigt, ligesom i Englers Forsøg med 

 Rødgran og Lærk. af højst forskellig Form. Den udprægede Hæn- 

 gebøg paa Jægerspris har givet en Række af de mærkeligste Former, 

 der holder sig konstante efter at være udplantede paa stor Afstand 

 i ren Planteskolejord. Da der findes god normal Bøgeskov nær ved 

 Jægerspris Fasangaard, er her, ligesom ved Englers Rødgran, en 

 Mulighed for Krydsningsfænomener. En saadan forstyrrende Ind- 

 flydelse er derimod udelukket i Brødemose Skov ved Frederiksværk, 

 hvor der fra gammel Tid kun findes en lille Holm af Bøge, som har 

 alle omtrent samme, ikke meget paafaldende, Udseende, og desuagtet 

 indeholder det selvsaaede Afkom en Række forskellige Former, der- 

 iblandt udprægede Hængebøge. En Plantning i Nærheden viste, at 



Stedet kan bære smuk Bøgeskov En midaldrende Hængebøg, 



der som lille Plante er ført fra Nordøstsjælland til Lindholm ved 



Roskilde, har bevaret sin Form Om de vrange Bøge kan 



kaldes en klimatisk Varietet, synes mig tvivlsomt. Rimeligvis er 

 deres hyppige Forekomst i visse Egne en Følge af mangfoldige, 

 sammenvirkende Aarsager. 



Den svenske Forstmand Örtenblad udtaler 1902 som sit Resultat: 

 Træernes Egenskaber er i Almindelighed, naar man ser bort fra 

 rent tilfældige, af ydre Aarsager betingede Omstændigheder, arvelige, 

 endogsaa Individernes. Af et Træ, der har tidligt Løvspring, har 

 man Udsigt til at faa en Race med denne Egenskab. For Birken er 

 dette konstateret. Lignende gælder efter ham for Stamform, Til- 

 vækstintensitet m. m. Örtenblad gaar maaske noget for vidt, men 

 naar jeg ser hen til alt det, som vi ved om Smaa- Arter og deres 

 Arvelighed, synes denne Udtalelse mig i det store og hele at træffe 

 det rette. Den store Gaade — hvordan de arvelige Forskelligheder 

 opstaar — er vi imidlertid lige langt fra at have løst. Videre skriver 

 han: Det er i Træernes individuelle Afvigelser i forskellige Ret- 

 ninger og disse Afvigelsers Arvelighed, at Udgangspunktet maa 

 søges for at frembringe Kulturracer for Skovbruget; »inden man har 

 naaet dertil, at Skovbruget arbejder med Kulturracer, har det ikke 

 naaet det Standpunkt, som det en Gang maa indtage«. 



