190 



6. Formgivende ydre Kræfter 



Splinter hang- ned i Kronen eller laa paa Skovbunden; de havde 

 Veddets ganske friske, sunde Farve ; af Forkulning- var der ikke det 

 ringeste Spor. I Hals Sønderskov saa jeg- 1896 en anden, mindre 

 Eg, der havde en ligeledes svagt til venstre snoet Fure af omtrent 

 4 cm Bredde og ret dyb. Store Barkflader var revne af og lange 

 flossede Vedsplinter hang ned (formodentlig- Rostrups Fig*. 24, vistnok 

 udført efter Fotografi af Kølpin Ravn). I Stubberup Storskov ved 

 Borup findes en mægtig, gammel Bøg, der for vist flere Aar siden 

 er ramt af Lynet. Dette er gaaet ned ad Barken i en højre Skrue. 



Saadanne Ødelæggelser maa være fremkomne derved, at Vandet 

 i Træerne ved den pludselige Opvarmning forvandles til Damp, som 

 foretager Sprængningen , og særlig søger Lynet de vandrigeste Lag 

 af Veddet, det vil sige de yderste. Antændelser af Træer hører til 

 Sjældenheder. Caspary har omtalt et saadant fra Tyskland; en 

 metertyk Stilk-Eg brændte, men det viste sig, at dens Ved delvis 

 var ganske frønnet. Lynet var gennem et Spættehul trængt ind i 

 det Indre. 



Det er bekendt, at ikke alle Arter af Træer er lige udsatte for 

 at rammes, at det f. Ex. er meget farligere at søge Læ under en Eg 

 end under andre Træer. Et tysk Ord siger; 



Von den Eichen muss Du weichen, und die Weiden sollst Du 

 meiden. Vor den Fichten sollst Du flüchten, doch die Buchen kannst 

 Du suchen. 



I 1912 udgav Prof. Stahl i Jena et lille Skrift om Lynets Virk- 

 ninger, og opstillede her, m. H. t. Beskadigelser, følgende tre Grupper : 



Hyppigst rammes i T} r skland: de træagtige Naaletræer, Poppel, 

 Eg, Pæretræ, Ælm, Pil, Ask, Robinie. Sjældnest rammes Æl, 

 Røn, Lønnearterne, Hestekastanie, Bøg og Avn. Mellem disse to 

 Grupper staar Lind, Æbletræ, Kirsebærtræ, Valnød og Kastanie. 

 Birken er noget tvivlsom, som jo ogsaa Barken er forskellig hos 

 Arterne. 



Med H. t. Aarsagen til denne Rækkefølge antager han, at størst 

 Betydning har det, om Træet har en glat Bark, der hurtig bliver 

 vaad og leder Vandet ned ad Stammen, eller det har en revnet 

 Bark, med hvilken dette ikke er Tilfældet. Et Træ, der er vaadt 

 fra Krone ned til den vaade Jord, er mindre udsat end det, hvis 

 Bark er tør. Et overfladisk Vandlag er ElektricitetsJjeder, selv om 

 det er tyndt. Derfor rammes Bøg saa sjældent. 



Endvidere gøres opmærksom paa, at Træer med dybt gaaende 

 Rod i dyb, fugtig Bund, som Egen, rammes oftere end Træer med 

 højt liggende Rødder i tør Bund. Altsaa en anden Aarsag til, at 



