206 



6. Formgivende ydre Kræfter 



(Sandskæg, Cerastium semidecandrum , Timian, gul Snerre, 

 Mark-Bynke og andre, som mest trykker sig ned i Sandet og 

 breder deres Skud ud over dette). 

 6. Samme Bundvegetation, men tillige med lave og trykkede Bjærg- 

 fyr, hvis Grene i Vindsiden (mod Havet) ofte er rødbrune og 

 dræbte. Her findes vel nogle andre Planter, saasom den sorte- 

 brune Lav Cornicularia aculeata, der hager sig fast i Sandet, 

 og Cladonia cdcicornis; Sandstar, Blaa Munke, Høgeurt (Hiera- 



Fig. 132. Nedriggende, omtr. 90 Aar gl. Skovfyr i „Den forvitrede Skov" ved Tisvilde, tæt ved Stranden 



1895 (C. V. Prytz). 



cium umbellaium), Hundeviol, Kobjælde (Pulsatilla)] men ingen 

 af disse hæver sig med sine Løvblade videre op over Lav- 

 dækket. Ogsaa Tuer af Hjælme findes her. 



7. Lyng og Revling begynder at indfinde sig, samtidig med, at 

 Bjærgfyrrene bliver kraftigere. Men endnu er Vinden stærk; 

 selv Lyngtuerne lider, der er paa deres Vindside næsten ikke 

 andet end lysegraa, visne Grene. Smaa Klitter danner sig 

 her, og i Læ af dem vokser Lyngtuerne højere, indtil Knæhøjde. 

 Bunden mellem Planterne faar et ejendommeligt, brungrønt Ud- 

 seende, hvad der skyldes Mosser og affaldne Plantedele. 



8. Skovfyrplantagen begynder, men de mange Aartier gamle Stam- 

 mer ligger ned paa Jorden i Vindens Retning (NV til V — 

 SØ til 0), slangebugtede og forvredne, og med Toppene vendt 

 bort fra Havet (Fig. 132). Vinden har sejret over Skoven, denne 

 maa ydmyge sig, og som Slaver kryber de maaske hundrede Aar 



