6. Formgivende ydre Kræfter 



219 



km; Frödin i Sverige har i nyeste Tid (1912) gjort omhyggelige 

 Undersøgelser over de Afstande, til hvilke Salt kan paavises at blive 

 afsat paa Planterne, stammende fra Bølgestænket og Skum fra Bræn- 

 dingen mod Klippekyster, og finder f. Ex., at Havsalt i Bohusian 

 føres i det mindste 3 km ind fra Stranden, og at Jordens Saltholdig- 

 hed og Planternes Klorholdighed er tilstrækkelig store til at ned- 

 stemme deres Absorption og Transpiration. Ogsaa andre er Talsmænd 

 for Saltets Skadelighed (Leo Anderlind, Joh. Erikson, Wessely). At 

 Salt kan skade Planterne, er rimeligt, skønt strængt Bevis herfor 

 næppe er ført. Men Vindvikningerne ses saa langt fra Kysterne, at 

 Vinden der umuligt kan tænkes at være saltholdig 1 . 



Andre søgte Grunden i den Kulde (Afkøling navnlig af Jorden), 

 som følger med Vind, idet denne forøger Fordampningen, og idet 

 Jorden afkøles, svækkes tillige Røddernes vandoptagende Evne, og 

 Fordampningen gennem de bladbærende Skud bliver nedstemt. I 1884 

 har jeg peget paa Fordampningens Rolle. Men det er dog Kihlman, 

 som (1890) først stærkt fremhævede kold Jords store Betydning for 

 Vedplanternes Liv i blæstrige Egne (Ruslands Polarkyster), og senere 

 har Kuldens Rolle fundet en Forsvarer i Bernbeck, der bl. a. frem- 

 hæver, at ogsaa selve Plantedelene afkøles ved Fordampningen i 

 Blæst. Men herimod maa indvendes, at selv i tropiske Lande med 

 høj Varme ødelægger og former Vinden Trævæksten ganske som hos 

 os. Huber har i en Afhandling i »Boletim do Museo Paraense« paa- 

 vist dette for Øer i Amazonflodens Munding; Børgesen har afbildet 

 Vindformer fra vore vestindiske Øer (BT 29: 255, Fig. 37, 38). 

 Svedelius har afbildet (Sv. Bot. T., 2) et Figentræ fra Ceylon, der i 

 sin Form mærkværdig ligner de af mig S. 200 afbildede Træer fra 

 Nakkehoved. Ogsaa Darwin iagttog » Vindfaner « paa de Kapverdiske 

 Øer og erkendte, at de angav Passatvindens herskende Retning. 



At Kulde er en meget væsentlig medvirkende Faktor, er vist nok ; 

 det er almindelig anerkendt, at navnlig Nordvestvinden ved sin Kulde 

 bliver saa farlig for Plantevæksten paa Vesterhavets østlige og sydlige 

 Kyster (Kohl, Warming 1907—1909). Men i Troperne er Vindene dog 

 ingenlunde kolde, selv om de er stærke. Heller ikke Kulden kan 

 antages at være mere end en medvirkende Faktor. løvrigt bør be- 

 mærkes, at Jordbundens Natur og navnlig Vegetationen paa den i 

 høj Grad maa have Indflydelse paa Fordampningens og dermed paa 

 Afkølingens Styrke: fra f. Ex en mosdækket Skovbund vil der næppe 

 foregaa nævneværdig Fordampning. 



Den vigtigste Aarsag til de omtalte Fænomener er utvivlsomt 



1 Se ogsaa Warming, J907— 1909. 



