6. Formgivende ydre Kræfter 



221 



videnskabelige Forsøg er det blevet vist, at Blæst forøger Planternes 

 Transpiration; saaledes fandt Wiesner (1887), at allerede en Vind- 

 hastighed af 1 m i Sekundet i mærkelig Grad kan fremme Fordamp- 

 ningen. Senere har Kihlman (1890), Ad. Hansen, G. Kraus, Bernbeck 

 (1907, 1911) prøvet Sagen ved Forsøg. Ad. Hansen viste, at selv en 

 Vindstyrke af 3 m i Sekundet kan, naar den er vedvarende, faa 

 Vandet til at gaa bort fra Cellevævene uden at kunne erstattes med 

 samme Hurtighed, og herved lider Vævene. Selv i en damprig Luft 

 kan Vinden svie Bladene, fordi den uafbrudte Fornyelse af Luften 

 fremskynder Fordampningen. Ødelæggelsen begynder i Bladets Spids 

 og Rand og skrider derfra videre ind mod Midten. Om han har 

 Ret i sin Antagelse, at først de fineste Nerver bliver saaledes ud- 

 tørrede, at de ikke kan lede Vand til Grønvævet, er mig tvivlsomt. 



Selvfølgelig vil ude i Naturen i mange Tilfælde flere Faktorer 

 samtidig være virksomme og hjælpe fremmende til, f. Ex. Kulde, kold 

 Jord, Salt, stærk Rysten m. m. Hertil hører f. Ex. vandfattig Jord ; 

 derfor er Fordampningen saa farlig i Sandegne. Endvidere, som 

 allerede nævnt, kold Jord, der er »fysiologisk tør« som anført foran; 

 det forøger Nordvestvindens Virkninger i Vestjylland, at den er ikke 

 blot stærk men ogsaa kold og afkøler Jorden; Kohl skriver meget 

 om Nordvestvinden ved Vesterhavskysten ; ingen Vind er saa frygtet 

 som den 1 . 



Bernbeck søger Aarsagen til, at Gran og Fyr dør saa tidligt i 

 Jylland deri, at de i Vegetationstiden er udsat for Fugtighed, derfor 

 vokser rask og faar tynde Vedceller, navnlig naar de vokser i Sam- 

 fund, fordi Luft- og Jordbundsfugtigheden dér er større; senere lider 

 de lettere af Vinden. 



Ogsaa de af Vinden fremkaldte Bevægelser, Rystelser og Bøjninger 

 af Blade og Kviste, antages at være medvirkende til lettere Udtørring. 

 Efter Bernbeck spiller endog disse Bevægelser en stor Rolle; især 

 bliver Fordampningen desto større, jo ringere Planternes mekaniske 

 Fasthed over for Vinden er; svage Plantedele dræbes ved en Vind- 

 hastighed af 7 m, naar de slaaes eller bøjes stærkt, men forveddede, 

 stive Plantedele først ved stærkere Blæst. Bliver Planterne fastgjorte, 

 skal de efter ham kunne taale langt større Vindhastighed. Aarsagen 

 til de Ødelæggelser, som Bøjningerne fremkalder, skal være dels lige- 

 frem Sønderrivning af Vævene, Knæk af Nerverne og Sammenfalden 

 af Cellerne, dels at Vævene bliver fattigere paa Vand, og at For- 

 dampningen forhøjes derved, at Cellevævs-Mellemrummene paavirkes 



1 Se yderligere Andresen Klitformationen : 267, 268,350. Willaume Jantzen: 22. 

 Hauch og Opperman: S6— 92. Jespersen 1905: 18. Buchenau 1903. 



