224 



7. Fænologi, Planternes periodiske Livsytringer 



Skifte af Hvile og Vækst, som ikke kan undlade at sætte sit Præg 

 ogsaa paa Menneskelivet. Med Rette fremhævede Petit i 1844 

 i Naturhistorisk Forening, at naar Digterne taler om Paradiset som 

 etSted, hvor der hersker »evigVaar«, saa har de ikke Blik for det, 

 som netop er det herlige ved Vaartiden: »en Natarens Opstandelse« 

 fra Vintertiden med dens Mørke og Kulde og Mangel paa Liv. 



Meteorologer og Astronomer sætter skarpe Skel mellem Aarets 

 Tider. De første lader Vinteren omfatte Maanederne Dec. — Febr., 

 Vaaren Marts til Maj, Sommeren Juni til August og Høsten Sept.— 

 November. De sidste lader Vinter og Sommer begynde ved Solhverv, 

 Foraar og Efteraar ved Jævndøgnstid. Biologerne kan ikke sætte 

 saa skarpe Skel; de holder sig til Livets Fremtoninger, og disse af- 

 hænger i høj Grad af Klimaets Omskiftelser; der kan finde store 

 Forskydninger Sted efter de forskellige Aars forskellige Vejrforhold. 

 Ogsaa vil Biologen, særlig Botanikeren, være tilbøjelig til at adskille 

 en hel Del flere Trin i Naturens Gang end Meteorologer og Astronomer; 

 han opstiller »fænologiske Aarstider«, hvad senere vil blive omtalt. 



Det følger af sig selv, at ogsaa Skoven paa mangfoldige Maader 

 er præget forskellig af Aarets forskellige Tider; Skoven vil endog i 

 højere Grad end andre Plantesamfund afspejle Aarets Gang i sit Ydre 

 og sit Liv, fordi de Livsformer, der danner dens vigtigste Dele, Træer 

 og Buske, er saa meget mægtigere og i Øjne faldende end de lavere, 

 Urterne f. Ex. — 



Man har, især tidligere, forsøgt at opbygge en egen Videnskabs- 

 gren, Fænologien, saaledes kaldt, fordi den behandler Fænomenerne 

 i Naturen efter Aarets Gang. Den maa støtte sig saavel til Mete- 

 orologi som til Fysiologi og Geografi. Dens Bestræbelser gaar for 

 det første ud paa simpelthen at optegne og skildre Kendsgerningerne, 

 som aabenbarer sig i Naturen, de periodiske Fænomener i Plante- og 

 Dyreriget, saasom Tiderne for Løvspring og Løvfald, Blomstring og 

 Frugtsætning, Fuglenes Træk og Æglægning, Dyrenes Farveskifte 

 osv. Men for det andet er Fænologiens Maal at forklare Aar- 

 sagssammenhænget mellem disse Fænomener og Forandringerne i den 

 livløse Natur, navnlig Klimaets. Det er især de Fremtoninger, som 

 aabenbarer sig, naar Livet vaagner, og naar Hvilen atter indtræder, 

 Vaarens og Høstens, der har været Genstand for Iagttagelse. 



Allerede Linné syslede med Fænologi og opstillede forVaartiden 

 tre Perioder: Isbruddet, Saaningstiden og Løvspringstiden, og han 

 foreslog, at man skulde organisere systematiske Iagttagelser over 

 Plantelivets Fænomener og tilvejebringe Plantekataloger til Karak- 

 teristik af de forskellige Egnes Klima. Senere har mange andre syslet 

 med de samme Tanker og Undersøgelser og bestræbt sig for at finde 



