8. Vinteren 



233 



»Hvile« om Vinteren, Livsfremtoninger. 



Man hører sige, at Livet i Planteverdenen »hviler« om Vinteren, 

 og for et overfladisk Blik ser det jo ogsaa ad, som om det er fuld- 

 stændig standset; vi ser ikke Grenene vokse, ikke Knopperne bliver 

 større og aabne sig, ikke nye Blade udfolde sig eller Blomster komme 

 til Syne, og saaledes gennem flere Maaneder, Døden synes at svæve 

 over Skoven; man hører ingen Fuglesang, kun Vinden der suser i 

 Trætoppene og knækker de skøre Grene ; intet Insekt ses færdes paa 

 Bunden, Myrerne har trukket sig ind i deres store Huse osv., ud- 

 vendig er intet at se, og dog er Hvilen kun tilsyneladende; der er 

 ingen fuldstændig Hvile, kun et afdæmpet Liv. 



Der kan vel iagttages enkelte Bevægelser af Blade og Stængler, 

 men vi maa opfatte dem som fysiske Bevægelser fremkaldte ved 

 Temperaturforandringer. Alperosernes Blade staar i den varme A ars- 

 tid ud fra Stænglen, men ved Frost sænker de sig mere eller mindre 

 lodret ned, idet Bladstilkene krummer sig; tillige ruller de sig rør- 

 formet sammen, samtidig med at der danner sig Iskrystaller i Vævene. 

 Mange andre, ogsaa Urter, udfører lignende Bevægelser, f. Ex. Engel- 

 sød (Polypodium vulgare), Nellikerod (Geum urbanum), Kongepen 

 (Hypochæris maculaia), Skvalderkaal (Ægopodium), Havekørvel o. a. 1 . 

 Hvad Grenene angaar, har allerede for halvthundrede Aar siden Cas- 

 pary i Königsberg (1866) vist, at Grene af bl. a. Lind, Hestekastanie 

 og Lærk sænkede sig i Frost og desto stærkere, jo stærkere Frosten 

 var (indtil o. 15 cm), medens andre hævede sig, og atter andre først 

 hævede sig, men derpaa, naar Kulden blev stærkere, sænkede sig. 

 For Urternes Vedkommende har Vöchting og Lidforss ved Forsøg 

 godtgjort, at mange Stængler lægger sig ned i Kulde (Psykroklini). 

 Disse Bevægelsesforeteelser kan vistnok i Virkeligheden ikke kaldes 

 vitale, de er vel rent fysiske, ialt Fald de fleste. Under Nul standser 

 før eller senere de fysiologiske Processer; Planten træder ind i en 

 Dvaletilstand. 



At Livet endnu rører sig i Planterne, de all erstræn geste Frosttider 

 maaske undtagne, viser sig, naar man ser nærmere til, dels paa 

 morfologisk Vis, dels ved kemiske Omdannelser. 



Til de morfologiske hører Knoppernes og Røddernes Vækst. 

 Allerede for Aartier siden fandt H. v. Mohl, at Rodder af Eg, Ask 

 og Kirsebærtræ voksede i Længde. Senere (1851) viste Russeren 

 Geleznoff, at Knopper kan vokse om Vinteren, og han tror endog, 



1 Wittrock 1891 om Bregneblade, Acta Horti Berg. 1. Hannig B. D. B. G. : 26. 

 Wille 1884 i Öfversigt af K. Vetenskapsakad. Forhandlinger: 79, hvor anden Literatur. 



