238 



8. Vinteren 



sidste kan især være Tilfældet, naar Sneen dækker Jorden med en 

 haardfrossen glat Overflade, over hvilken Frøene (i biologisk Forstand) 

 kan fare hen førte af Blæsten. Paa samme Maade virker Søernes 

 blanke og glatte Isdække. Mange Iagttagelser herover er gjorte af 

 Sernander i Sverige, der gav disse Arter Navnet »Vinterstandere«, 

 og J. Holmboe i Norge. Her i Danmark har jeg af saadanne Vinter- 

 standere noteret Røllike, Haremad, Tidsler, Nellikerod (midt i Januar 

 fandt jeg modne Frugter); Vejbred (Plantago major), ligeledes; Brun- 

 rod (i Jan. var dog de fleste Kapsler tomme), Døvnælde og Skov- 

 galtetand, Skovnælde (Urtica dioeca), Kodriver, Sko vfladstj erne, Stef- 

 fensurt, Hedelyng og enkelte Græsser, saasom Melica uniflora. Ro- 

 strup har set Stillidser sidde ved Vintertide og pille Frøene ud af 

 Tidselhoveder, saa der stod en Sky af Fnug omkring dem. 



For det 3die er der en anden betydelig Del Urter, hvis Løvblade i 

 alt Fald for en Del holder sig grønne om Vinteren. Nogle er saa 

 konstant vintergrønne, at man paa enhver Vandring gennem Skovene 

 ved Vintertid kan være sikker paa at finde deres grønne Skud eller 

 Blade, naar Sneen da ikke dækker dem, saaledes: Skovmærke, den 

 blaa Anemone, Skovviol, Lungeurt (Efteraarsbladene), Jordbær, Skov- 

 syre, Nellikerod, Barsvælg, Græsbladet Fladstjerne, Engelsød og en- 

 kelte Arter af Græstypen, saasom Hundegræs, Bølget Bunke, Haaret 

 Frytle og fl. Græsserne maa i det hele betragtes som vintergrønne, 

 navnlig træder dette stærkt frem i milde og fugtige Vintre; i tørt 

 Frostvejr aftarves de, men grønnes meget hurtigt igen (se f. Ex. Vinter- 

 sæden). 



Ogsaa af de Arter, der har grønne Dele over Skovbunden, er der 

 nogle, der har vidt udviklede Blomsterknopper nede i Jorden f. Ex. 

 Skovsyre (Fig. 145). En Del af disse vintergrønne Urter ser noget 

 anderledes ud end om Sommeren. Skovsyrens smaa Blade er ofte bøjede 

 nedad og krøllede mere eller mindre uordentlig sammen. Nellikerodens 

 Rosetblade er i Frost vandret udbredte og trykkede ned til Jorden, 

 maaske fastfrosne til den. En Del Bregners Blade, f. Ex. Engelsøds 

 (Polypodium vulgare), er ligeledes nedliggende og stærkt sammenrullede 

 op ad mod Oversiden, men de er levende, udfoldes og grønnes, naar 

 Vaaren kommer; lignende hos andre Arter. (Wille og Wittrock, se 

 S. 233). 



Andre Arter er ikke saa konstant vintergrønne; der kan være 

 Forskel paa Individerne dels efter de stedlige Forhold og dels efter 

 Vinterens Natur i de forskellige Aar. Et tyndt Snedække, en Sten 

 eller en Busk, der giver Læ, kan være tilstrækkelige til at beskytte 

 mod Blæst og Kulde, saa at flere af de yngre Blade holder sig grønne. 

 Kaarene inde i Skoven er jo i det hele taget gunstige for Planterne 



