8. Vinteren 



257 



urteagtige grønne Skud synes heller ikke at passe godt til vort Klima, 

 Blæst med stræng Kulde maa være deres værste Fjende 1 . 



Planten modarbejder paa følgende Maader Faren ved for stærk 

 Fordampning om Vinteren. 



1. Løvfaldet har aabenbart en stor Betydning for Plantelivet; 

 de store, stærkt fordampende Flader kastes bort af næsten alle vore 

 Løvtræer. De stedsegrønne Blade maa da beskyttes paa anden 

 Maade; dette sker især derved, at deres Hud faar tykvæggede Cel- 

 ler, hvilket har til Følge, at de bliver stive, »læderagtige« og 

 tørre at føle paa. Kristtornens Blad f. Ex. er bygget saaledes: Over- 

 sidens Hud har ingen Spalteaabninger. men dens Celler har meget 

 tykke og delvis forkoikede Ydervægge ; under Huden følger endnu et 

 Cellelag af tykvæggede, farveløse Celler. Undersiden har derimod 

 Spalteaabninger, men forøvrigt ogsaa en særdeles tykvægget Hud 2 . 

 Sammenligner man dermed Bygningen af Bladene hos Bøg, Ask og andre 

 løvfældende Vedplanter, vil man se en overordentlig stor Forskel i 

 Hudens Bygning. Det er ganske naturligt, at de stedsegrønne Ved- 

 planters Blade maa være særlig kraftig udstyrede til at modstaa al 

 Slags ugunstigt Vejr, thi deres Liv strækker sig jo over flere til 

 mange Aar (se S. 235 — 236). Forsøg har vist, at Fordampning gen- 

 nem slige Blades Hud er yderlig ringe. Harpiks og Voks nedstem- 

 mer den undertiden yderligere. Om disse anatomiske Forhold maa 

 forøvrigt henvises til Lærebøgerne, navnlig O. G. Petersen 1908. 



2. Kork. Et af de vigtigste Midler, som Planterne benytter til 

 at nedstemme Fordampning, er Kork. Alle de koldttempererede Lan- 

 des Vedplanter har Stammer og Grene dækkede af Kork. Den i 

 Løvspringstiden nyfødte Gren begynder hos næsten alle meget snart 

 at blive brunlig, fordi Korkdannelsen er begyndt; de faa, hvis Grene 

 er grønne mange Aar igennem uden Korkdannelse, har meget tyk- 

 vægget og kraftig Hud, f. Ex. Misteltenen. De Saar, der fremkommer 

 paa Grenene, naar Bladene om Efteraaret falder af, bliver saa at 

 sige straks dækkede af Kork. 



Korken er ved sine døde Cellers Luftindhold, sine forkorkede 

 Cellevægges meget ringe Evne til at lade Vand og Luft gaa igen- 

 nem sig, og ved sin Mangel paa Mellemgange mellem Cellerne et 

 fortræffeligt Værn mod Fordampning; Erfaring har lært os alle at 

 kende disse Egenskaber hos en Korkprop. Dog ogsaa gennem Kork 

 kan der foregaa Fordampning, desto mindre, jo ældre Grenene er. 

 Selv gennem lukkede Vinterknopper kan nogen Fordampning foregaa. 



1 Se Axel Lange: Frostvirkninger. 1917. 



2 Areschoug 1878, Fysiograf. Sällskapet, Lund, tab. 5. 



Bot Tids. 35 (Warming: Skovene) 



17 



