266 



9. Forvaaren 



Bier og Humler kan nu være vaagnede af deres Vinterdvale og 

 summe lystigt om f. Ex. Blomsterne af Erica carnea. 

 Blomstrende i Marts kan følgende Urter findes: 



Simmer (Anemone nemorosa, undertiden A. hepatica, f. Ex. 17 /s). Crocus, 

 hvis gule Blomster Spurvene begærlig fortærer. Vinterblomme (Eranthis), 

 som i Solskin breder sine gule Kroner vidt ud. Gæslingblomst (Erophila 

 verna). Guldstjerne (Gagea arvensis o. a.). Vintergæk (Galanthus nivalis), 

 der ofte staar frysende i Sneen. „Juleroser" (Helleborus niger). Leucojum 

 vernum. Paaskelilie (Narcissus pseudonarcissus). Kodriver i} 1 !?,). Brand- 

 bæger (Senecio vulgaris). Følfod (Tussilago) begynder (efter Petit er Mid- 

 deltid: 6.» April). Viola odorata (efter Petit Middel: 7. April). De færreste 

 af disse Arter er dog Skovplanter, de fleste Haveplanter. 



Antallet af blomstrende Urter forøges, jo længere Vaaren skrider 

 frem, og de tidligst blomstrende afblomstrer og sætter Frugt. Vinter- 

 blomme er almindelig afblomstret midt i April og staar i Maanedens 

 Slutning med helt udfoldede Løvblade og unge, grønne Frugter. Al- 

 mindelig ses i Blomst i første Halvdel af April: Vorterod (Middeltid 

 efter Petit: 10. April), Følfod, Marts-Viol, Blaasimmer (Hepatica, 

 Middeltid: 8. April) — de hører da snarest til Midvaaren. Men det 

 er dog først omkring Midten af April, at et større Antal Arter kom- 

 mer i Blomst, og at navnlig Hvid Simmer begynder at dække Skov- 

 bunden med sine hvide Stjerner; fra dette Tidspunkt kan man da 

 passende regne Midvaarens Begyndelse; den er Vaarblomsternes 

 Tid, da de kan glæde sig over Sollyset i den endnu skyggeløse Skov. 



For-Vaarens Arter er i det hele lave; de maa jo for en meget 

 stor Del leve af den Næring, som Moderplanten eller Moderskuddet 

 gav dem med i Form af Oplagsnæring (Stivelse, Fedt) i underjordiske 

 Organer, de har jo ikke haft megen Tid med Sol og Varme til selv- 

 stændigt Assimilationsarbejde. 



Naar Urternes Løvspring kommer saa meget tidligere end Ved- 

 planternes, maa man utvivlsomt søge Aarsagen hertil deri, at Jordens 

 øvre Lag opvarmes langt hurtigere og stærkere end liftens; man 

 kan jo paa varme Foraarsdage se den vaade Jord staa og dampe i 

 Solvarmen. Dertil kommer, at ogsaa Luftvarmen er størst og Vinden 

 svagest nær ved Jorden. 



Ogsaa hos Ved pi an ter ne kan nu Vaarens Komme spores. Den 

 varmende Sol vækker ogsaa deres Rødder til Virksomhed; Saft- 

 stigningen i Stammerne sættes i Gang, — denne vidunderlige Frem- 

 toning, hvis Gaader Fysiologien endnu ikke har klaret os. Allerede 

 før der er Blade paa Vedplanterne, bliver deres Stammer af Rod- 

 virksomheden (Rodens Evne til at optage Vand) fyldte af Saft, 

 der i alt Fald hen i Midvaaren er rig paa Sukker. Denne Saft- 

 strøm fører Næring til alle de Steder, hvor der skal bruges Næring, 



