11. Fuldvaaren 



291 



buekrummede. De unge Skud hænger først mere eller mindre slapt 

 ned, men snart bliver Stængelen kraftigere, og Skuddet retter sig, dog 

 viser de ny tilkomne Dele i Spidsen fremdeles Nutationsfænomenet. 



Om Nutationen er til væsentlig Nytte, maa staa hen; man har 

 nærmest tænkt sig, at derved skulde de lodret eller dog stærkt 

 skraat stillede Blade i mindre Grad udsættes for Solens Lys og Op- 

 varmning, naar den ved Middagstid staar højest paa Himlen. I 

 Troperne forekommer dette Fænomen ogsaa og i særlig paafaldende 



Fig. 157. Graa-Æl, 9. Juli. Grenene er endnu i Udvikling, og nye Blade udfoldes stadig i Spidserne. 

 Paa Billedet ses et endnu sammenfoldet Løvblad øverst til højre, og i Spidsen Endeknoppen, der er 

 omsluttet af det følgende Løvblads Akselblade, som er store og haarede ; de kastes af, naar den til- 

 hørende Pladedel begynder at udfolde sig. Figuren tilhøjre viser Endeknoppens Indre efter Bort- 

 tageisen af den fremadvendende Del af Akselbladet. (E. W.) 



Grad, og her kan denne Forklaring maaske være rigtig, men hos os 

 maa den synes mindre antagelig, og her maa man snarest antage det 

 nyttige at være, at Afkøling ved Udstraalingen mod Himmelrummet 

 om Natten undgaas eller formindskes. 



Nutation findes, efter hvad jeg har set, fortrinsvis eller kun hos 

 Arter med flade og vandrette Grene, dog ikke blot hos saadanne 

 med Bladstillingen x / 2 ( se S. 172), men ogsaa hos f. Ex. Naaletræer. 



Det samme Pænomen genfindes under en noget anden Form hos 

 visse Blade; tydeligst udtalt f. Ex. hos Hestekastaniens Smaablade 

 (Fig. 95 i Warmings »Almindelig Botanik«) 1 . 



Det følger af sig selv, at de voksende Stængelspidser er beskyt- 

 tede ligesom alle andre Knopper, f. Ex. ved Akselblade (Birk, Æl 

 [Fig. 157], Hassel o. a.) eller ved de ældre Blade (f. Ex. Ask, Løn 

 o. a.) eller paa anden Maade. 



1 Om Nutation se iøvrigt Sarauw 1893 („Ret og Vrang paa Blade og Grene"). 



19* 



